Постанова
Іменем України
 
26 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 645/1202/14-ц
 
провадження № 61-33273св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,              Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Укртелеком»,
представник позивача - ОСОБА_3,
відповідач - ОСОБА_4,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського районного суду       м. Харкова від 04 грудня 2014 року у складі судді Бабкової Т. В. та рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2017 року у складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої підприємству.
Позовна заява мотивована тим, що 26 жовтня 1998 року ОСОБА_4. було прийнято на роботу на посаду провідного інженера структурного підрозділу ПАТ «Укртелеком», а 05 травня 2008 року - затверджено на посаді заступника начальника цього структурного підрозділу.
З 01 березня 2001 року ОСОБА_4 працює на посаді начальника дільниці поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд центру телекомунікаційних послуг Харківської філії товариства. Відповідно до пункту 81 Положення про дільницю поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд на ОСОБА_4, як начальника дільниці, покладено обов'язки та відповідальність за збереження отриманих товарно-матеріальних цінностей.
Наказом ПАТ «Укртелеком» від 22 жовтня 2013 року і наказом Харківської філії ПАТ «Укртелеком» від 25 жовтня 2013 року призначено та проведено інвентаризацію, за результатами якої було виявлено нестачу товару, який був переданий ОСОБА_4 під звіт, у розмірі 24 592,23 грн, а з урахуванням податку на додану вартість сума нестачі склала 29 510,68 грн. Згідно з висновком про вартість майна, виконаним суб'єктом оціночної діяльності товариством з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія «Острів» (далі - ТОВ КК «Острів»), розмір збитків, завданих                   ПАТ «Укртелеком», станом на 12 лютого 2014 року складає 73 209,57 грн.
На підставі вказаного ПАТ «Укртелеком», з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15 жовтня 2014 року, просило суд стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди, завданою нестачею товаро-матеріальних цінностей, 73 209,57 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року позов ПАТ «Укртелеком» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укртелеком» 29 510,68 грн та судовий збір у розмірі 295,10 грн.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок порушення відповідачем покладених на нього трудових обов'язків позивачу було заподіяно шкоду у виді втрати товарно-матеріальних цінностей, отриманих відповідачем під звіт, тому останній несе матеріальну відповідальність за цю шкоду. При цьому стягненню підлягає пряма дійсна шкода у розмірі 29 510,68 грн, тобто з урахуванням вартості товару, за яку його фактично було придбано підприємством. 

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Укртелеком» відхилено.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року залишено без змін.
 
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 квітня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року.
 
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Укртелеком» задоволено частково.
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, апеляційну скаргу ПАТ «Укртелеком» - задоволено частково.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року змінено і стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укртелеком»  73 129,57 грн на відшкодування матеріальної шкоди.
 
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. 
Рішення Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, апеляційну скаргу ПАТ «Укртелеком» - задоволено частково.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року змінено і стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укртелеком»  73 129,57 грн на відшкодування матеріальної шкоди.
В іншій частині рішення суду залишено без зміни.
 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідно до частини другої статті 135-3 КЗпП України у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. З урахуванням вказаного відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду, розмір якої визначений висновком про вартість майна, виконаним суб'єктом оціночної діяльності ТОВ КК «Острів», станом на                 12 лютого 2014 року (подання позовної заяви до суду) та складає           73 209,57 грн.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Укртелеком».
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У травні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.
 
Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року № 594/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня     2019 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2019 року справу призначено             до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної         інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень не були враховані висновки і мотиви, з яких були скасовані попередні судові рішенні, та неправильно визначено підстави, вид і межі матеріальної відповідальності. Крім того, судами при покладені на нього матеріальної відповідальності не було встановлено: наявності прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; у чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У вересні 2017 року ПАТ «Укртелеком» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
26 жовтня 1998 року ОСОБА_4 було прийнято на роботу до ПАТ «Укртелеком» на посаду провідного інженера структурного підрозділу ПАТ «Укртелеком», а 05 травня 2008 року - затверджено на посаді заступника начальника цього структурного підрозділу.
 
З 01 березня 2001 року ОСОБА_4 працює на посаді начальника дільниці поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд центру телекомунікаційних послуг Харківської філії ПАТ «Укртелеком». 
Функціональні обов'язки начальника дільниці (у тому числі забезпечення охорони і цілості майна, закріпленого за дільницею, достовірності, своєчасності та правильності норм витрат на списання матеріалів, збереження та цілісність отриманих товарно-матеріальних цінностей та інше), визначенні Положенням про дільницю поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд Центру телекомунікаційних послуг Харківської філії ПАТ «Укртелеком», з яким ОСОБА_4 був ознайомлений під підпис.
Відповідно до пункту 8.1 Положення про дільницю поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд на начальника дільниці покладено відповідальність за збереження та цілісність отриманих товарно-матеріальних цінностей.
 
Наказом ПАТ «Укртелеком» від 22 жовтня 2013 року і наказом Харківської філії ПАТ «Укртелеком» від 25 жовтня 2013 року призначено та проведено інвентаризацію, за результатами якої було виявлено нестачу товару, який був переданий ОСОБА_4 під звіт, у розмірі 24 592,23 грн, а з урахуванням податку на додану вартість сума нестачі склала 29 510,68 грн. 
 
Згідно з висновком про вартість майна, виконаним суб'єктом оціночної діяльності ТОВ КК «Острів», розмір збитків, завданих ПАТ «Укртелеком», станом на 12 лютого 2014 року складає 73 209,57 грн.
 
2. Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.
 
У статті 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
 
Статтею 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
 
Пунктом 2 статті 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.
 
Згідно із частиною першої статті 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, організації, установі шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.
 
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня               1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз'яснено, що у кожному випадку суд зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
 
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 26 листопада 2014 року у справі № 6-139ц14, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.
 
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавці. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов'язків, за наявності порушення працівником трудових обов'язків, наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв'язку між порушенням і шкодою та вини працівника.
 
Таким чином, для правильного вирішення справи, суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню.
 
У пункті 2 частини першої статті 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;
 
Отже, підставою повної матеріальної відповідальності в цьому випадку є заподіяння шкоди невиконанням чи неналежним виконанням прийнятого працівником на себе обов'язку виконати окреме трудове завдання - одержати від третьої особи чи матеріально відповідального працівника трудового колективу за разовою довіреністю або іншим разовим документом під свою відповідальність визначене майно та інші цінності і передати його (повернути) в цілості і збереженості власнику або уповноваженому ним органу.
Працівник, який одержав майно або інші цінності за довіреністю або іншим разовим документом, відповідає за їх втрату, за їх недостачу, ушкодження або псування.
 
Так, судом установлено, що наказом директора Харківської філії                              ВАТ «Укртелеком» від 01 березня 2011 року № 35-03-606 ОСОБА_4               на підставі його особистої заяви переведено на посаду начальника              дільниці поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд Центру телекомунікаційних послуг Харківської філії                  ВАТ «Укртелеком».
 
Відповідно до положення про дільницю поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд Центру телекомунікаційних послуг Харківської філії ВАТ «Укртелеком», затвердженої 10 травня 2011 року в. о. директора Харківської філії                      ВАТ «Укртелеком», дільницю поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд Центру телекомунікаційних послуг (далі - ЦТП) Харківської філії ВАТ «Укртелеком» очолює начальник, до повноважень якого віднесено: ведення обліку матеріальних та інших цінностей, своєчасне їх списання згідно діючих норм; забезпечення своєчасної та якісної підготовки виробничої документації, оперативної та первісної звітності, ведення журналів виконаних робіт на будівельних об'єктах; ведення обліку обсягів робіт, які виконуються працівниками дільниці, контролю за якістю робіт; забезпечення охорони і цілості майна, закріпленого за дільницею.
Безпосередньо на начальника дільниці покладено відповідальність за достовірність, своєчасність і правильність норм витрат та списання матеріалів; за збереження та цілісність отриманих товарно-матеріальних цінностей (пункти 8.3, 8.4 вказаного положення).
 
Повноваження щодо можливості отримання в бухгалтерії та відділі постачання ОСОБА_4 товарно-матеріальних цінностей під звіт за разовими документами встановлені наказами підприємства від 11 січня  2010 року № 13 і від 31 січня 2012 року № 117.
 
Також судом установлено, що ОСОБА_4 здійснював збереження отриманих ним товарно-матеріальних цінностей у ввірених йому трьох складських приміщеннях, які закривалися на ключ та опечатувалися печаткою особисто ОСОБА_4 
 
З урахуванням вказаного, встановивши, що внаслідок порушення трудових обов'язків відповідачем були втрачені товарно-матеріальні цінності, що встановлено інвентаризацією, проведеною на підставі наказів ПАТ «Укртелеком» і Харківської філії ПАТ «Укртелеком» від 22 жовтня 2013 року та від 25 жовтня 2013 року, які були отримані ОСОБА_4 під звіт, що підтверджується накладними, актами прийому-передачі (а. с. 73-83, 84-94,         т. 1), підприємству було заподіяно шкоду, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що відповідач несе матеріальну відповідальність за цю шкоду.
 
При цьому, апеляційним судом було обґрунтовано змінено рішення суду першої інстанції, оскільки відповідно до частини другої статті 135-3 КЗпП України у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. 
З урахуванням вказаного відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду, розмір якої визначений висновком про вартість майна, виконаним суб'єктом оціночної діяльності ТОВ КК «Острів», станом на 12 лютого            2014 року (подання позовної заяви до суду) та складає 73 209,57 грн.
 
Доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування законних та обґрунтованих рішень, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
З урахуванням того, що вказані доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги, яким судами попередніх інстанцій надана належна оцінка, Верховний Суд приходить до висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Харківської області             від 07 червня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников    О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   С. Ф. Хопта   В. В. Шипович