Постанова
Іменем України
23 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 305/1945/14-ц
провадження № 61-33229св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),  Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - державне підприємство «Великобичівське лісомисливське господарство, 
третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від тимчасової втрати працездатності у Рахівському районі Закарпатської області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 січня 2017 року у складі судді Євчук Б. Е. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 03 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., 
Куштана Б. П., Джуга С. Д.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Великобичівське лісомисливське господарство» (далі - ДП «Великобичівське лісомисливське господарство»), третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від тимчасової втрати працездатності у Рахівському районі Закарпатської області, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.
Короткий зміст ухвал суду першої та апеляційної інстанції
Ухвалою Рахівського районного суду від 19 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 03 квітня 
2017 року,позовну заяву  ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача та його представника.
Ухвали суду першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, клопотань про розгляд справи за його відсутності не заявляв, а тому суд першої інстанції мав усі правові підстави для залишення позову без розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати указані ухвали та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що його представник подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні, надавши належні докази. Вказуючи в ухвалі на закінчення терміну повноважень його представника, не пересвідчився в тому, чи було здійснене належне його повідомлення про розгляд справи. Вважав, що за наведених обставин у суду не було підстав для застосування положень частини третьої статті 169 ЦПК України 
2004 року та пункту третього частини першої статті 207 ЦПК України 
2004 року. При апеляційному розгляді справи судом апеляційної інстанції не взято до уваги зазначені доводи.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року було відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано з Рахівського районного суду Закарпатської області указану цивільну справу.
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві.
Відзив на касаційну скаргу не надходив
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ДП «Великобичівське лісомисливське господарство», третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від тимчасової втрати працездатності у Рахівському районі Закарпатської області, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.
Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2014 року справу було призначено до судового розгляду на 29 жовтня 
2014 року та залучено до участі у справі третіх осіб.
29 жовтня 2014 року ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області було зупинено провадження у справі до вирішення іншої справи 
№ 305/3791/14-ц.
11 лютого 2016 року ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області відновлено провадження у справі та призначено до розгляду 
на 29 лютого 2016 року, позивач в судове засідання не з`явився. 
У день розгляду справи 31 березня 2016 року позивач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив суд (а. с. 157).
13 квітня 2016 року позивач не з`явився в судове засідання надавши заяву про відкладення розгляду справи (а. с. 165).
28 квітня 2016 року позивач в судове засідання не з`явився (а. с. 180). 
Про всі указані судові засідання позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчать судові розписки.
31 травня 2016 року позивач та його представник в судове засідання не з`явилися (а. с. 183).
01 червня 2016 року, 07 червня 2016 року, 16 червня 2016 року та 08 липня               2016 року позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, а тому ухвалою від 08 липня 2016 року Рахівський районний суд Закарпатської області залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 серпня 2016 року, ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області скасовано.
19 вересня 2016 року позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Позивач відмовився від отримання повістки (а. с. 247).
04 жовтня 2016 року, 20 жовтня 2016 року, 27 жовтня 2016 року, 
04 листопада 2016 року, 18 листопада 2016 року, 25 листопада 2016 року, 
09 грудня 2016 року, 16 грудня 2016 року та 19 січня 2017 року позивач та його представник ОСОБА_3., який діяв на підставі доручення, строк дії якого закінчився 31 грудня 2016 року, в суд не з`являлися, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи та систематично відмовляючись від отримання судових повісток, про що свідчить відмітка поштового відділення.
16 грудня 2016 року ОСОБА_3 надав суду довідку про його хворобу, а саме про те, що він з 05 грудня 2016 року по 15 грудня 2016 року хворіє. Однак розгляд справу був призначений на 16 грудня 2016 року, тобто після спливу дії строку хвороби, вказаної у довідці. Позивач у це судове засідання не з`явився.
19 січня 2017 року представник позивача ОСОБА_3 . надав до канцелярії Рахівського районного суду Закарпатської області заяву про відкладення розгляду справи з підстав його хвороби, не надавши суду доказів його процесуального представництва, оскільки наявне у справі доручення, видане  ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 , було дійсне до 31 грудня 2016 року. 
Як було встановлено, позивач особисто звертався в канцелярію Рахівського районного суду Закарпатської області з заявами про відкладення розгляду справи.
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані ухвали постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Частиною першою статті 157 ЦПК України2004 року визначено розумні строки розгляду справи, але не більше 2 місяці з дня відкриття провадження у справі.
В ухвалі про відкриття провадження у справі від 19 вересня 2014 року, надісланої позивачу, суд роз`яснив позивачу вимоги статтей 131, 
частини другої статті 137 та статті 169 ЦПК України 2004 року. 
Частиною третьою статті 27 ЦПК України 2004 року передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, отже встановлення яких небуть привілеїв для позивача є в свою чергу обмеженням прав для відповідача на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи.
Частиною п`ятою статті 76 ЦПК України 2004 року передбачено, що вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.
У відповідності до приписів частини восьмої статті 76 ЦПК України в разі відмови адресата одержати судову повістку, особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Згідно пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Ця норма кореспондується із частиною третьою статті 169 ЦПК України 2004 року.
Представник позивача ОСОБА_3. повідомлявся судом про судове засідання, призначене на 16 грудня 2016 року, однак від отримання повістки останній відмовився, після чого ним написана заява про відкладення розгляду справи. На той момент довіреність, видана позивачем на ім`я ОСОБА_3 ще не припинила свою дію, оскільки була укладена на термін до 31 грудня 2016 року (а. с. 37, 38, 184, т. 2).
Враховуючи положення частин п`ятої та восьмої статті 76 ЦПК України 
2004 року, позивач вважається належним чином повідомленим про судове засідання, призначене судом на 16 грудня 2016 року. 
Щодо судового засідання від 19 січня 2017 року, то судова повістка з викликом на цю дату надсилалася на адресу позивача, який відмовився від її отримання, а тому вважається належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду у відповідності до частини восьмої 
статті 76 ЦПК України 2004 року.
Таким чином, позивач повторно не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, про розгляд справи за його відсутності не заявляв, а тому, суд першої інстанції мав правові підстави для залишення позову без розгляду.
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновками районного суду зазначивши про те, що приписи статті 207 ЦПК України2004 року не ставлять право суду на залишення позову без розгляду в залежність від поважності причин неявки (повторної неявки) позивача чи його представника в судове засідання. Поважність причин неприбуття в судове засідання обов`язково враховується судом лише в разі першої неявки в судове засідання згідно вимог пункту 2 частини першої 
статті 196 ЦПК України 2004 року. Щодо наступних судових засідань, то поважність причин неявки в такі не є обов`язковою підставою для відкладення розгляду справи.
При цьому колегія суддів апеляційного суду правильно вважала обґрунтованими  висновки суду першої інстанції з посиланням на частину третю статті 27 ЦПК України 2004 року про недобросовісність дій позивача та його представника, оскільки провадження у справі було відкрито 
19 вересня 2014 року. Впродовж усього розгляду справи позивач та його представник неодноразово викликалися в судові засідання, в які систематично не з`являлися. У більшості випадків позивач та його представник взагалі відмовлялися отримувати судові повістки та лише подавали суду заяви про відкладення розгляду справи з різних причин.
Такі систематичні дії позивача та його представника вірно розцінені судом як недобросовісна поведінка, наслідком якої є затягування розгляду справи, а надану представником довідку про його хворобу суди обґрунтовано вважали такими, що не свідчили про неможливість його участі у розгляді справи.
Враховуючи висновки ухвали Апеляційного суду Закарпатської області                      від 16 серпня 2016 року та вимоги закону щодо розгляду справи у розумні строки й відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Рахівський районний суд Закарпатської області систематично призначав справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням усіх учасників.
Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував процесуальний закон та дотримався процедури розгляду справи, і з такими висновками обґрунтовано погодилась колегія суду апеляційної інстанції.
Доводи касаційної скарги про те, що представник позивача подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні, надавши належні докази, були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанції, яким надана належна оцінка, не спростовують висновків про правильність застосування судами положень частини третьої статті 169 ЦПК України 2004 року та пункту третього частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 січня 
2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 03 квітня                                    2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               С. Ф. Хопта
 
Є. В. Синельников
 
В. В. Шипович