ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року 
м. Київ

Справа №  906/134/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Булгакової І.В., Колос І.Б.,
за участю секретаря судового засідання Чупрій А.П.,

представників учасників справи:
позивача - Виконавчого комітету Житомирської міської ради (далі - Комітет, Виконком, позивач)   - не з`явилися,
відповідача - Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - територіальне відділення АМК, Відділення, відповідач, скаржник)   -  Павленко О.В. дов. від 29.12.2018 №56-02/2151,
третьої особи - комунального підприємства "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради (далі - КП "Регулювання орендних відносин") -  не з`явилися,
третьої особи - приватного підприємства фірми "Санітас" (далі - Фірма "Санітас") - Мастеренко О.В., адвокат, адв. посв. від 12.07.2019 №001086,

розглянув касаційну скаргу територіального відділення АМК,
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 (головуючий   - суддя Юрчук М.І., судді: Крейбух О.Г. і Демидюк О.О.) 

зі справи №   906/134/19
за позовом Комітету
до територіального відділення АМК
про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.12.2018 №   56/19-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі № 3.7.3-55/2012,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: КП "Регулювання орендних відносин"; Фірма "Санітас".

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.          Короткий зміст позовних вимог

1.1.          У лютому 2019 року Комітет звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до територіального відділення АМК про визнання недійсним Рішення адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.12.2018 №   56/19-р/к у справі № 3.7.3-55/2012 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" (далі - Рішення №   56/19-р/к).   

1.2.          Позовна заява мотивована неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

1.3.          Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 04.03.2019 до участі у справі залучено КП "Регулювання орендних відносин" та Фірму "Санітас" в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. 

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1.          Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.06.2019 (суддя Прядко О.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено. 

2.2.          Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» для задоволення позовних вимог.

2.3.          Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019: рішення Господарського суду Житомирської області від 04.06.2019 у справі №   906/134/19 скасовано; ухвалено нове рішення, яким позов задоволено; рішення адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.12.2018 №56/19-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі №3.7.3-55/2012 визнано недійсним; стягнуто з територіального відділення АМК на користь Комітету витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 1   921   грн; стягнуто з територіального відділення АМК на користь Комітету витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2   881,50 грн.

2.4.          Постанова суду апеляційної інстанції мотивована наявністю підстав відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» для скасування Рішення №   56/19-р/к.

3.          Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1.          У касаційній скарзі до Верховного Суду територіальне відділення АМК просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019, залишити в силі рішення Господарського суду Житомирської області від 04.06.2019 у справі №906/134/19.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1.          Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: абзац восьмий частини другої статті 15 та пункт 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції»; положення статей 3 та 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»; норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

4.2.          Територіальне відділення АМК стверджує, що судом апеляційної інстанції не надано належної правової оцінки діям виконавчого комітету Житомирської міської ради, які визнано адміністративною колегією територіального відділення АМК - порушенням, а саме щодо об`єктивності фактичного встановлення Комітетом розмірів орендної плати в грошовому виразі за 1 кв.м. за базовий місяць розрахунку шляхом прийняття відповідних рішень.

4.3.          Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги, які саме дії Комітету адміністративною колегією територіального відділення АМК визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки відповідно до пункту 71 Рішення №   56/19-р/к за результатами розгляду справи, на підставі зібраних територіальним відділенням матеріалів доведено, що Комітет: 

- встановлюючи в індивідуальному порядку та в різних розмірах, у вартісному виразі, ставок орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення (для розміщення аптек та аптечних пунктів), без проведення конкурсної процедури, передбаченої діючими нормативно-правовими документами; 
-   встановлюючи ставки орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення, оренда яких продовжується, розмір яких (в відсотках до загальної вартості приміщення, визначеної шляхом незалежної оцінки) не відповідає діючим нормативно-правовим документам, зокрема ставкам (відсоткам) розміру орендної плати, які встановлено додатками до Методики № 786 та Положення про оренду; 
- встановлюючи необґрунтовані розміри ставок орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення (для розміщення аптек та аптечних пунктів), які вищі для приватного підприємства порівняно з розмірами ставок орендної плати для комунальних підприємств, шляхом прийняття відповідного рішення «Про оренду комунального майна та внесення змін в рішення міськвиконкому», у своїй сукупності створює Фірмі «Санітас» дискримінаційні умови діяльності порівняно з аптечними пунктами комунальних підприємств на ринку роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами.

4.4.          Територіальне відділення АМК звертає увагу на те, що судом апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, не розглянуто ключового питання, викладеного в Рішенні №56/19-р/к, а саме: встановлення розміру орендної плати за оренду комунального майна рішенням Виконкому призводить до встановлення органом місцевого самоврядування без проведення конкурсної процедури різного економічно необґрунтованого розміру ставок орендної плати у відсотковому відношенні до незалежної грошової оцінки відповідного майна (нежитлових приміщень), а саме: від 8,5 % до 27,9 % для комунальних підприємств Житомирської міської ради та від 17,5 % до 47,7 % для приватного підприємства за оренду приміщень призначених для однакового цільового використання. Саме такі дії Виконкому можуть ущемляти інтереси суб`єктів господарювання, які сплачують більшу орендну плату порівняно з конкурентами.

4.5.          Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, а саме: вимоги статей 7, 13, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4.6.          Крім того, скаржник зазначає про те, що у оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції зазначено текст рішень виконавчого комітету Житомирської міської ради, який не відповідає дійсності, що призводить до кардинальної зміни та спотворення суті рішення органу місцевого самоврядування, яке наводиться в рішенні суду. Також, скаржник вказує на те, що твердження суду апеляційної інстанції, викладені в пункті 8.9 (підпункти 8.9.1 - 8.9.7), є цілковитим спотворенням наявних в матеріалах судової справи № 906/134/19 матеріалів та доказів, перефразуванням тверджень та інтерпретацією нормативних документів, що є грубим порушенням норм процесуального права.

5.          Позиції, викладені у відзивах на касаційну скаргу

5.1.          Комітетом 16.10.2019 на адресу Касаційного господарського суду направлено відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить залишити оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу територіального відділення АМК - без задоволення.

5.2.          Фірмою "Санітас" 18.10.2019 на адресу Касаційного господарського суду направлено відзив на касаційну скаргу, в якому третя особа, посилаючись на необґрунтованість доводів територіального відділення АМК, просить залишити оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу територіального відділення АМК - без задоволення.

6.          СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1.          Адміністративною колегією Житомирського територіального відділення Антимонопольного комітету України за заявами Фірми "Санітас" та приватного підприємства "Медісан" проводилось розслідування щодо дій Виконавчого комітету Житомирської міської ради, що полягали у наданні окремим суб`єктам господарювання пільг чи інших переваг, які ставили їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, а саме: встановлення пільгових орендних ставок за користування комунальним майном для суб`єктів господарювання різних форм власності, відсутності економічно обґрунтованого розрахунку зростання орендної плати та обмеження строку дії договорів оренди для аптечних закладів приватної власності порівняно з аптечними закладами комунальної форми власності.

6.2.          За результатами проведеного розслідування винесені обов`язкові для розгляду рекомендації від 16.12.2011 № 1.16.1-120 рк припинити дії, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, що полягають у наданні окремим суб`єктам господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до обмеження конкуренції на ринку роздрібної торгівлі лікарськими засобами.

6.3.           07.06.2012 прийнято розпорядження № 1.17/- 55 р про початок розгляду справи №   3.7.3 - 55/2012 проти виконавчого комітету Житомирської міської ради за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до обмеження конкуренції.

6.4.           09.09.2013 прийнято розпорядження № 1.17/-77р, яким зупинено розгляд справи №   3.7.3-55/2012, до прийняття остаточного рішення у справі № 3.7.7-49/2013 за ознаками вчинення Житомирською міською радою порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого статтею 17, пунктом 7 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді створення умов Комітету для вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, та виконання Радою відповідного рішення.

6.5.          Згідно з рішенням Житомирської міської ради від 28.04.2016 № 196 «Про внесення змін та доповнень до рішення Ради від 30.08.2012 № 429», пункт 6.14 Положення про оренду, методику розрахунку та порядок використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Житомира викладено в редакції, що відповідає частині другій статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Тобто, за результатами аналізу отриманої Відділенням інформації (подання у справі № 3.7.7-49/2013 від 10.11.2017 №   119) встановлено виконання Житомирською міською радою зобов`язань, передбачених рішенням адміністративної колегії Відділення від 30.09.2013 № 1.16/-78   р у справі №   3.7.7-49/2013, до розгляду якої було зупинено розгляд справи №3.7.3 - 55/2012.

6.6.          Розпорядженням адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.01.2018 № 1-рп/к поновлено розгляд справи № 3.7.3-55/2012 про порушення Комітетом законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до обмеження конкуренції.

6.7.           25.10.2018 Відділенням прийнято подання про попередні висновки за № 56/11-пв/к у справі № 3.7.3-55/2012, згідно з яким дії Виконкому, які полягають у встановленні без проведення конкурсної процедури необґрунтованих розмірів ставок орендної плати за 1кв. м. за базовий місяць розрахунку на кожне приміщення, шляхом прийняття рішень «Про оренду комунального майна та внесення змін в рішення міськвиконкому», пропонується визнати порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15, абзацом восьмим частини 2 статті 15 та пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, внаслідок яких окремим суб`єктам господарювання створюються дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.

6.8.          Листом від 25.10.2018 № 56-02/1742 відповідачеві направлено подання з попередніми висновками від 25.10.2018 № 56/11 -пв/к у справі № 3.7.3-55/2012.

6.9.          Листом від 27.11.2018 № 56-02/1896 заявникові направлено подання з попередніми висновками від 25.10.2018 № 56/11-пв/к у справі № 3.7.3-55/2012.

6.10.          Листом від 06.11.2018 № 16/8268 Відповідач надав Відділенню відповідь на подання з попередніми висновками у справі (а.с.120, т.1).

6.11.           07.12.2018 адміністративною колегією Відділення прийняте рішення №   56/19-р/к у справі № 3.7.3-55/2012, яким визнано дії виконавчого комітету Житомирської міської ради, які полягають у встановленні без проведення конкурсної процедури необґрунтованих розмірів ставок орендної плати за 1 кв. м. за базовий місяць розрахунку на кожне приміщення, шляхом прийняття рішень «Про оренду комунального майна та внесення змін в рішення міськвиконкому», порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15, абзацом восьмим частини другої статті 15 та пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, внаслідок яких окремим суб`єктам господарювання створюються дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.

6.12.          Вказане Рішення №56/19-р/к прийнято з огляду на те, що зібраними у справі доказами підтверджено, а виконавчим комітетом Житомирської міської ради не спростовано висновок про те, що дії виконкому, які полягали у:
- встановленні в індивідуальному порядку та в різних розмірах, у вартісному виразі, ставок орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення (для розміщення аптек та аптечних пунктів), без проведення конкурсної процедури, передбаченої діючими нормативно-правовими документами;
- встановленні ставки орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення, оренда яких продовжується, розмір яких (в відсотках до загальної вартості приміщення, визначеної шляхом незалежної оцінки) не відповідає діючим нормативно-правовим документам, зокрема ставкам (відсоткам) розміру орендної плати, які встановлено додатками до Методики № 786 та Положення про оренду;
- встановленні необґрунтовані розміри ставок орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення (для розміщення аптек та аптечних пунктів), які вищі для приватного підприємства порівняно з розмірами ставок орендної плати для комунальних підприємств, шляхом прийняття відповідного рішення «Про оренду комунального майна та внесення змін в рішення міськвиконкому»; - у своїй сукупності створює ПАТ Фірма «Санітас» дискримінаційні умови діяльності порівняно з аптечними пунктами комунальних підприємств на ринку роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами в приміщеннях закладів охорони здоров`я територіальної громади м. Житомира.

7.          ДЖЕРЕЛА ПРАВА

7.1.          Закону України від 26.11.1993 "Про Антимонопольний комітет України": 

пункт 1 статті 3: 
- основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 

частина перша та друга статті 12:
- для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення;
- повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом; 

частина третя та шоста статті 121:
- адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України утворюється головою територіального відділення Антимонопольного комітету України з числа керівних працівників територіального відділення у складі не менше ніж три особи цього територіального відділення. За згодою Голови Антимонопольного комітету України до складу адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть входити посадові особи Антимонопольного комітету України. Адміністративну колегію територіального відділення Антимонопольного комітету України очолює голова територіального відділення або його заступник;
- рішення адміністративної колегії Антимонопольного комітету України приймається від імені Антимонопольного комітету України;

пункти 1 та 2 частини п`ятої статті 14:
- адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження: 
розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; 
приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій;

частина перша статті 19:
- під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів.

7.2.          Закон України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210):

стаття 1: 
- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку; монополізація - досягнення суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища;

- суб`єкт господарювання - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності. Господарською діяльністю не вважається діяльність фізичної особи з придбання товарів народного споживання для кінцевого споживання;

частина перша та абзац восьмий частини другої статті 15: 
- антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції;
- антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, дія, внаслідок якої окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами; 

абзац четвертий частини першої статті 48:
- за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;

пункт 3 статті 50: 
порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;

частина перша статті 59: 
- підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. 

7.3.          ГПК України:

частина перша статті 13:
- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; 

частина перша статті 73:
- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:
- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

частина перша статті 76:
- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; 

пункт 4 частини першої статті 308: 
- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

стаття 312:
- суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

8.          Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1.          З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

8.2.          Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
9.          Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1.          Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним Рішення №   56/19-р/к.

9.2.          Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги Комітету про визнання недійсним Рішення №56/19-р/к, суд апеляційної інстанції виходив з того, що:  

-   справа за ознаками порушення Комітетом законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розпочата з урахуванням заяви Фірми «Санітас»; 

-   листом від 22.11.2012 №   1.20/4-4252 територіальне відділення АМК повідомило Фірму   «Санітас» про те, що: в діях Комітету та комунального підприємства "Агентство з управління майном Житомирської міської ради» у частині встановлення різної орендної ставки для суб`єкті господарювання різних форм власності - Фірми "Санітас" та комунального підприємства "Фармація", ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції не вбачається; у частині встановлення різної орендної ставки та необґрунтованого зменшення строків дії договору для суб`єктів господарювання різних форм власності - ПП фірми "Санітас" та КП "Фармація" Фірмі "Санітас" відмовлено у розгляді справи проти Комітету та комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради; щодо факту відсутності економічно обґрунтованого розрахунку зростання орендної плати стосовно дій Комітету - порушено справу № 3.7.3 - 55/2012 за наведеними ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною першої статті 15 пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та прийнято рішення про об`єднання проваджень зі справою № 3.7.7-49/2013. Розгляд справи № 3.7.3-55/2012 зупинено до прийняття остаточного рішення у справі № 3.7.7-49/2013;

-   рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 30.09.2013 №   1.16/-78 р у справі №   3.7.7-49/2013 виконано Житомирською міською радою шляхом ухвалення рішення Житомирської міської ради від 28.04.2016. № 196 «Про внесення змін та доповнень до рішення Ради від 30.08.2012 № 429». Пункт 6.14 Положення про оренду, методику розрахунку та порядок використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Житомира викладено в редакції, передбаченої частиною другою статті 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

-   за вказаних, судом апеляційної інстанції, обставин, останній дійшов висновку про те, що обставини, що стали підставою проведення розслідування у справі, а саме: відсутність економічно обґрунтованого розрахунку зростання орендної плати за договорами оренди в період 2007- 2011 роки, в розмірах, що не узгоджувались з нормативно-правовим актами, що стало предметом дослідження АМКУ у справі №   3.7.3 - 55/2012, припинили існування;

-   крім того, судом апеляційної інстанції вказано, що у судовому засіданні представник Фірми «Санітас» зазначив, що із урахуванням таких обставин підприємство-заявник звернулося до територіального відділення АМК із заявою про закриття справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на підставі статті 49 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

9.3.          Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції Касаційний господарський суд не може погодитися.

9.4.          Так, суд касаційної інстанції зазначає, що безпідставними та необґрунтованими є висновки суду апеляційної інстанції про те, що обставини, які стали підставою проведення розслідування у справі №   3.7.3 - 55/2012 припинили існування, оскільки предметом розгляду справи проти Комітету № 3.7.3 - 55/2012 було встановлення наявності чи відсутності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції  передбаченого частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до обмеження конкуренції, за результатами розгляду якої (справи) територіальним відділенням АМК встановлено, що:
- встановленні в індивідуальному порядку та в різних розмірах, у вартісному виразі, ставок орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення (для розміщення аптек та аптечних пунктів), без проведення конкурсної процедури, передбаченої діючими нормативно-правовими документами;
- встановленні ставки орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення, оренда яких продовжується, розмір яких (в відсотках до загальної вартості приміщення, визначеної шляхом незалежної оцінки) не відповідає діючим нормативно-правовим документам, зокрема ставкам (відсоткам) розміру орендної плати, які встановлено додатками до Методики № 786 та Положення про оренду;
- встановленні необґрунтовані розміри ставок орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення (для розміщення аптек та аптечних пунктів), які вищі для приватного підприємства порівняно з розмірами ставок орендної плати для комунальних підприємств, шляхом прийняття відповідного рішення «Про оренду комунального майна та внесення змін в рішення міськвиконкому»;- у своїй сукупності створює Фірмі «Санітас» дискримінаційні умови діяльності порівняно з аптечними пунктами комунальних підприємств на ринку роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами в приміщеннях закладів охорони здоров`я територіальної громади м. Житомира.

Крім того, у рішенні суду першої інстанції зазначено, що суду не надано доказів, які вказують на те, що внаслідок прийняття рішень Комітетом, розмір орендної плати порівняно з умовами попередніх договорів не було збільшено, а договори було переукладено на умовах попереднього договору. 

9.5.          Висновок суду апеляційної інстанції щодо того, що виконання рішення  адміністративної колегії територіального відділення АМК від 30.09.2013 №   1.16/-78 р у справі №   3.7.7-49/2013, шляхом внесення змін до пункту 6.14 Положення про оренду, методику розрахунку та порядок використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Житомира, припинило існування обставин які стали підставою розгляду справи №3.7.3-55/2012 є безпідставним, оскільки виконання рішення територіального відділення у справі №3.7.7-49/2013 не спростовує факту порушення норм законодавства про захист економічної конкуренції Комітетом, яке було предметом дослідження у справі №   3.7.3-55/2012. 

9.6.          Зазначення судом апеляційної інстанції про те, що територіальним відділенням АМК прийнято рішення про об`єднання провадження у справі №3.7.3-55/2012 зі справою №   3.7.7-49/2013 не узгоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами справи та наявними в матеріалах справи доказами.

9.7.          Посилання суду апеляційної інстанції на те, що у судовому засіданні представник Фірми «Санітас» зазначив, про звернення до територіального відділення АМК із заявою про закриття справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на підставі статті 49 Закону України «Про захист економічної конкуренції» також сприймається судом касаційної інстанції критично, адже судом апеляційної інстанції, по-перше, не вказано якими доказами підтверджується даний факт та, по-друге, не обґрунтовано як, на переконання суду апеляційної інстанції, з огляду на положення статті 49 Закону України «Про захист економічної конкуренції», дане звернення повинно було вплинути на розгляд справи №   3.7.3-55/2012.    

9.8.          Натомість суд першої інстанції, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дав необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених ним норм матеріального і процесуального права та з наведенням у своєму судовому рішенні необхідного мотивування, з урахуванням виключних повноважень територіального відділення АМК щодо оцінки та кваліфікації наявних дій як відповідного порушення, дослідивши доводи відповідача, покладені в обґрунтування висновків щодо вчинення Комітетом дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію та спотворювати її, які не спростовані позивачем, - дійшов обґрунтованого висновку про прийняття територіальним відділенням Рішення АМК у межах наданих йому повноважень та про відсутність передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання Рішення №   56/19-р/к недійсним.

9.9.          З огляду на викладене Касаційний господарський суд відхиляє як необґрунтовані аргументи Комітету та Фірми "Санітас", викладені у відзивах на касаційну скаргу, про законність та обґрунтованість постанови апеляційного суду і про правильне застосування цим судом норм матеріального та процесуального права.

10.          Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

10.1.          За таких обставин доводи, викладені в касаційній скарзі знайшли своє підтвердження, тому касаційна скарга територіального відділення АМК підлягає задоволенню.

10.2.          Зважаючи на вказані у розділі 9 цієї постанови доводи, Верховний Суд скасовує постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 та залишає в силі законне та обґрунтоване рішення Господарського суду Житомирської області від 04.06.2019 у справі № 906/134/19.

11.          Судові витрати

11.1.           Відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з тим, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі, витрати зі сплати судового збору в сумі 3   842    грн за розгляд справи в суді касаційної інстанції підлягають стягненню з Комітету на користь територіального відділення АМК.

11.2.          У матеріалах справи відсутні відомості щодо виконання оскаржуваної постанови в частині стягнення з територіального відділення АМК суми судового збору за подання апеляційної скарги, тому поворот виконання зазначеної постанови в цій частині касаційною інстанцією не здійснюється. Водночас територіальне відділення АМК не позбавлене права, за наявності підстав, звернутися з відповідною заявою в порядку статті 333 ГПК України.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.   Касаційну скаргу Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  задовольнити.

2.   Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 скасувати у справі №   906/134/19.

3.   Рішення Господарського суду Житомирської області від 04.06.2019 у справі №   906/134/19 залишити в силі.

4. Стягнути з Виконавчого комітету Житомирської міської ради на користь Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 3   842    (три тисячі вісімсот сорок дві) грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       Т. Малашенкова 

Суддя                                                                                                       І. Булгакова

Суддя                                                                                                                      І. Колос