ПОСТАНОВА
Іменем України

18 листопада 2019 року 
Київ
справа №809/1455/15
адміністративне провадження №К/9901/10935/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого    - Калашнікової О.В.,
суддів - Білак М.В., Губська О.А.
розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №809/1455/15
за позовом ОСОБА_1 до голови Солом`янського районного суду м.Києва про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року (прийняту у складі головуючого судді Гундяка В.Д.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Большакової О.О., суддів: Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до голови Солом`янського районного суду м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу № 10-о.с. від 22 березня 2013 року «Про звільнення з посади судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 », поновлення на роботі та посаді. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.
3. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень у відповідності до вимог чинного законодавства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. 09 березня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .    
5.1. У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову.
5.2. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року.    
6. 29 січня 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.        
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
7. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (відповідача у справі):
7.1.  Свої вимоги скаржник мотивує тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. ОСОБА_1 зазначає, що при звільненні її з роботи в Солом`янському районному суді м.Києва підписантом наказу про звільнення мали б застосовуватися положення КЗпП, оскільки питання звільнення з роботи під час відпустки Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не регулював і не регулює узагалі. Тобто ОСОБА_1 з роботи в Солом`янському районному суді могла б бути звільненою лише тоді, коли перебувала на роботі, а з дня відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - лише по закінченню цієї відпустки.
8. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надав.
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9. Судами встановлено, що Указом Президента України №713/10 від 18 червня 2010 року ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Солом`янського районного суду м. Києва строком на п`ять років.
10. 12 липня 2010 року голова Солом`янського районного суду м. Києва на підставі вищевказаного Указу Президента України видав відповідний наказ №74-к.
11. Згідно наказу в.о. голови Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14 травня 2012 року по 02 квітня 2015 року.
12. 13 березня 2013 року Указом Президента України за №132/2013 позивач була звільнена з посади судді Солом`янського районного суду м. Києва у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком.
13. 22 березня 2013 року головою Солом`янського районного суду м. Києва видано наказ за №10-о.с. про звільнення судді ОСОБА_1 із займаної посади у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо неї, відповідно до Указу Президента України «Про звільнення суддів» №132/2013 від 13 березня 2013 року.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА  Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
14. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
15. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
16. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
17. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
18. Статтею 128 Конституції України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України. Всі інші судді, крім суддів Конституційного Суду України, обираються Верховною Радою України безстроково, в порядку, встановленому законом.
19. Згідно з частиною 4 статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі: 1) закінчення строку, на який його обрано чи призначено; 2) досягнення суддею шістдесяти п`яти років; 3) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров`я; 4) порушення суддею вимог щодо несумісності; 5) порушення суддею присяги; 6) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 7) припинення його громадянства; 8) визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим; 9) подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
20. Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення (обрання) суддею чи звільнення судді з посади відповідний наказ.
21. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 47 вищевказаного Закону незалежність судді забезпечується особливим порядком його призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення.
22. Частиною 1 статті 100 Закону передбачено, що суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
24. Вирішуючи  питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.   
25. Як уже було зазначено вище, Указом Президента України №132/2013 від 13 березня 2013 року позивач була звільнена з посади судді Солом`янського районного суду м. Києва у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком.
26. Відповідно до вищенаведених правових норм, у даному випадку суддя суду загальної юрисдикції фактично звільняється з посади Президентом України, шляхом видачі відповідного Указу, а голова місцевого суду лише видає на підставі Указу відповідний наказ.
27. Щодо посилань скаржника на незаконність звільнення, як такого, що здійснене за час перебування позивача у відпустці, в порушення статті 184 Кодексу законів про працю України, колегія суддів Верховного Суду вважає їх необґрунтованими, оскільки за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі. Разом з тим, з огляду на особливий статус судді, правове регулювання організації праці суддів визначається приписами Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а не положеннями КЗпП України.
28. З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що Указ Президента України №132/2013 від 13 березня 2013 року, відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з посади судді Солом`янського районного суду м. Києва, незаконним не визнано, то суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
29. Враховуючи наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
30. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
40. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
VI. Судові витрати
41. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.  
2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова
М.В. Білак 
 О.А. Губська ,
Судді Верховного Суду