ПОСТАНОВА
Іменем України

13 листопада 2019 року 

м. Київ
справа №233/5842/16-а
адміністративне провадження №К/9901/43038/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П., 

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.04.2017 (головуючий судді Мартишева Т.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.06.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей   Т.Г., Міронової Г.М.)
у справі №233/5842/16
за позовом ОСОБА_1 
до Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

I. РУХ СПРАВИ

1.           ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій незаконними, зобов`язання видати пенсійне посвідчення із зазначенням інвалід 2 групи МВС України або інвалід 2 групи захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС.
2.          Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.04.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.06.2017, у задоволенні позову відмовлено.
3.          У касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
5.          06 жовтня 2016 року заявником пройдено огляд медико-соціальної експертної комісії із встановлення інвалідності 2 групи, повторно, причина інвалідності: захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, інвалідність встановлено на термін до 01 листопада 2018 року, що вбачається з копії виписки з акту огляду МСЕК до довідки АВ № 0605329.
6.          З копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 вбачається: вид пенсії - по інвалідності 2 гр., інвалід армії, номер особового рахунку НОМЕР_2 , термін дії - до 01 листопада 2018 року.
7.          Спір виник у зв`язку із ненаданням Управлінням позивачу посвідчення з виправленням інформації щодо виду пенсії.
8.          Позивач вважає, що він має право на видачу посвідчення із зазначенням «інвалід 2 групи МВС України» або «інвалід 2 групи захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС».

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

9.          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що законодавством врегульовано питання можливості заміни пенсійного посвідчення у випадку неточного запису, виявлення помилки та в інших випадках, передбачених законодавством, і це віднесено до компетенції органів Пенсійного фонду України.
10.          Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивач із відповідною заявою до Управління про видачу йому пенсійного посвідчення у період після 22 листопада 2016 року не звертався.
11.          Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про передчасність звернення позивача із зазначеним позовом до відповідача, оскільки позивач не звертався із заявою про виправлення помилки у посвідченні.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12.          Позивач у касаційній скарзі наголошує, що він звертався до відповідача з усним зверненням щодо спірного питання, проте отримав відмову. Вважає, що судами безпідставно не надано оцінки його доводам.
13.          Відповідач відзиву на касаційну скаргу не подав.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
15.          Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 213 КАС України у редакції, що діяла на час подання заявником касаційної скарги у даній справі, у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права
16.          За змістом касаційної скарги заявник стверджує, що він звертався до відповідача з усним зверненням щодо спірного питання, проте отримав відмову.
17.          Аналогічні за змістом пояснення викладені в апеляційній скарзі позивача.
18.          Оцінюючи наведені в касаційній скарзі доводи, Суд виходить з того, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
19.          При цьому, всупереч вимогам ст. 213 КАС України у редакції, що діяла на час подання заявником касаційної скарги у даній справі, відповідачем не вказано у чому полягає порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права. 
20.          Предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо відповідача видати позивачу пенсійне посвідчення із зазначенням інвалід 2 групи МВС України або інвалід 2 групи захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС.
21.          Суди попередніх інстанцій зазначили, що за змістом пунктів 2, 3 Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах документом, який підтверджує призначення громадянину пенсії, є пенсійне посвідчення.
22.          Позивач звернувся до Управління з приводу продовження виплати пенсії по інвалідності після проходження огляду МСЕК та видачі йому відповідного посвідчення, для чого заповнив анкету відомостей про пенсіонера, надав заяву, до якої додав копію акту МСЕК.
23.          22 листопада 2016 року ОСОБА_1 отримав посвідчення, із відомостями якого не погоджується та вважає їх помилковими.
24.          За приписами пунктів 12-14 Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах посвідчення підлягає знищенню у випадку неточного запису, виявлення помилки, у випадку смерті особи, якій призначено пенсію, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, та в інших випадках, передбачених законодавством.
25.          Знищення проводиться комісіями, які утворюються на підставі наказів начальників територіальних управлінь Фонду, чисельністю не менше 3 осіб. Головою комісії за посадою є начальник територіального управління Фонду. Про знищення посвідчень складається відповідний акт, який підписується всіма членами комісії.
26.          У разі якщо посвідчення стало непридатним для користування, втрачено або пенсіонер виявив бажання отримувати інший вид пенсії, за заявою пенсіонера видається нове посвідчення, про що робиться відмітка у пенсійній справі.
27.          Отже, цим Порядком врегульовано питання можливості заміни пенсійного посвідчення у випадку неточного запису, виявлення помилки та в інших випадках, передбачених законодавством, і це віднесено до компетенції органів Пенсійного фонду України.
28.          Суди встановили, що позивач із відповідною письмовою заявою до Управління про видачу йому пенсійного посвідчення у період після 22 листопада 2016 року не звертався. Доказів усного звернення матеріали справи також не містять.
29.          Таким чином, суди дійшли вірного висновку про передчасність звернення позивача із зазначеним позовом до відповідача.
30.          Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.
31.          Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
32.          Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
33.          До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
34.          Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.
35.          Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
36.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.04.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.06.2017 у справі №233/5842/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб