ПОСТАНОВА
Іменем України

30 жовтня 2019 року 
Київ
справа №686/6795/17
провадження №К/9901/37366/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького міського голови, Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 про визнання бездіяльність протиправною, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою адвоката Кулабіної Марини Юріївни - представника ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Продана Б. Г., та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Гонтарука В. М., суддів: Граб Л. С., Білої Л. М.
І. Суть спору
1. У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Хмельницького міського голови, Виконавчого комітету Хмельницької міської ради (далі - Виконком Хмельницької МР), ОСОБА_2 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність Хмельницького міського голови щодо невжиття заходів для поліпшення житлових умов багатодітної родини внутрішньо переміщених осіб.
2. В обґрунтування позову зазначає, що він разом із членами сім`ї до 09 квітня 2014 року проживав в місті Джанкой Автономної Республіки Крим. З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту змушені були покинути своє місце проживання та прибули до міста Хмельницький, де були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. 
2.1. Позивач стверджує, що на підставі рішення наглядової ради від 12 вересня 2014 року йому та його сім`ї надано житло для тимчасового проживання як переселенцям із Автономної Республіки Крим, тому між ним та ЖКК "Будівельник" укладено договір тимчасового найму житлового приміщення.  Відповідно до укладених договорів оренди сім`я позивача проживає в кімнатах АДРЕСА_1 та має статус багатодітної родини. 
2.2. З метою поліпшення житлових умов своєї родини для тимчасового або постійного проживання позивач звернувся до міського голови з відповідною заявою, однак отримав відповідь, що відповідно до статті 42 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов. При цьому сім`я позивача у складі 5-ти чоловік займає у гуртожитку 2 кімнати площею 33,5 кв. м, які переобладнані під однокімнатну квартиру з усіма зручностями.
2.3. Позивач вказує, що звертався з приводу поліпшення житлових умов, а відтак вважає, що він має бути в сформованих списках громадян пільгової категорії, оскільки його сім`я є багатодітною, проте його сім`ю не включено до списку із 68 громадян пільгової категорії.
2.4. Наголошує, що відповідно до рішення Виконкому Хмельницької МР від 12м лютого 2015 року надано дозвіл ЖКК "Будівельник" на реконструкцію нежитлового приміщення площею 71,1 кв. м під житлову квартиру в гуртожитку по АДРЕСА_2 якої більша за надану позивачеві. Згодом останньому стало відомо, що реконструкція вказаного приміщення здійснюється сім`єю ОСОБА_2 .
2.5. Вважаючи таку позицію відповідачів незаконною, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою визнати протиправною бездіяльність Хмельницького міського голови та Виконкому Хмельницької МР щодо невжиття заходів для поліпшення житлових умов багатодітної родини внутрішньо переміщених осіб, визнати протиправним та скасувати протоколи наглядової ради з питань розподілу і утримання житла у гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій від 12 вересня 2014 року № 56 та № 57, в частині надання ОСОБА_2 дозволу на реконструкцію приміщення.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту ОСОБА_1 разом із членами родини змушені були покинути своє місце проживання в місті  Джанкой Автономної Республіки Крим та з 09 квітня 2014 року прибути до міста Хмельницький, в якому взяті на облік як внутрішньо переміщені особи.
4. 12 вересня 2014 року наглядовою ради з питань розподілу і утримання житла у гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій, яка діє на підставі рішення Виконкому Хмельницької МР від 10 вересня 2009 року № 934, ухвалено рішення, яким позивачу та його сім`ї надано житло для тимчасового проживання як переселенцям із Автономної Республіки Крим, про що між ОСОБА_1 та ЖКК "Будівельник" укладено договір тимчасового найму житлового приміщення.
5. Таким чином на підставі звернення ОСОБА_1 від 12 вересня 2014 року його сім`ю за рішенням наглядової ради, як сім`ю переселенців, поселено в гуртожиток по АДРЕСА_2 та надано дві кімнати № 213 , № 214 загальною площею 33,5 кв.м, які пізніше на прохання позивача були переобладнані під однокімнатну квартиру зі всіма зручностями.
6. При цьому, сім`я позивача, маючи статус багатодітної родини, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при Виконкомі Хмельницької МР.
7. Згідно з рішеннями наглядової ради від липня та грудня 2015 року рекомендовано ЖКК "Будівельник" покращити житлові умови на другому та третьому відремонтованих поверхах гуртожитку по АДРЕСА_2 громадянам з числа пільговиків.
8. 15 листопада 2016 року позивач звернувся до Хмельницького міського голови з проханням вирішення питання щодо поліпшення житлових умов своєї родини для тимчасового або постійного проживання.
9. 15 грудня 2016 року листом Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради повідомлено позивача, що жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, крім того зазначено, що сім`я позивача у складі 5-ти чоловік займає у гуртожитку 2 кімнати площею 33,5 кв. м., які переобладнані під однокімнатну квартиру з усіма зручностями.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
10. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, в позові відмовлено. 
11. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що в наявності у сім`ї позивача для проживання є 2 кімнати площею 33,5 кв. м., які переобладнані під однокімнатну квартиру з усіма зручностями. При цьому, окрім сім`ї позивача у списку осіб, які потребують надання житла у гуртожитках у зв`язку з відсутністю будь-якого житла, перебуває 68 сімей, які зареєстровані у місті Хмельницькому та тривалий час перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Враховуючи відсутність житла у гуртожитках комунальної власності територіальної громади міста, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у діях Хмельницького міського голови та Виконкому Хмельницької МР порушення прав позивача.
12. Зазначена позиція підтримана Вінницьким апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження 
13. У своїй касаційній скарзі адвокат позивача, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
14. В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахування судами попередніх інстанцій приписів статті 47 Конституції України, в якій вказано, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Крім того наголошує, що згідно зі статтею 48 Основного Закону та статті 1 ЖК УРСР кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
14.1. Разом з цим зазначає, що в суді першої інстанції неодноразово наголошувалось, що позивач є інвалідом ІІІ групи, а також має троє дітей, які різні за статтю та за положеннями житлового законодавства мають проживати в різних кімнатах, що за ситуації,  яка склалась, є неможливим. 
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
15. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
16. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
17. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
18. За змістом статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. 
19. Згідно з частиною третьою статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради України і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
20. Визначення внутрішньо переміщеної особи міститься у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та означає громадянина України, іноземця або особу без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
21. Відповідно до частини першої статті 9 наведеного Закону внутрішньо переміщена особа має право на: безпечні умови життя і здоров`я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; оплату вартості комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу в місцях компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (містечках із збірних модулів, гуртожитках, оздоровчих таборах, будинках відпочинку, санаторіях, пансіонатах, готелях тощо) за відповідними тарифами, встановленими на такі послуги та товари для населення; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено; отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування; інші права, визначені Конституцією та законами України.
22. Статтею 14 Закону України  "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.
23.   За змістом статті 42 ЖК УРСР жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
24. Приписами пункту 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470, обумовлено, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил.
25. При цьому підпункт 8 пункту 13 наведених Правил передбачає, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються, зокрема, внутрішньо переміщені особи з числа інвалідів війни, визначених у пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та члени їх сімей; а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
VI. Позиція Верховного Суду
26. Аналіз наведених правових дає підстави для висновку, що законодавець не включає внутрішньо переміщених осіб до категорії осіб, які мають право бути взяті до обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
27. Таким чином, оскільки у сім`ї ОСОБА_1 були відсутні підстави, передбачені підпунктом 8 пункту 13 Правил, для взяття на квартирний облік без реєстрації місця проживання у місті Хмельницькому, тому рішенням Виконкому Хмельницької МР від 09 жовтня 2015 року № 695 сім`ї ОСОБА_1 , яка складається з 5 осіб, відмовлено у прийнятті на квартирний облік при Виконкомі Хмельницької МР.
28. При цьому слід зазначити, що на підставі звернення ОСОБА_1 від 12 вересня 2014 року його сім`ю за рішенням наглядової ради з питань розподілу і утримання житла у гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій, як сім`ю переселенців, було поселено в гуртожиток по вул АДРЕСА_2 та надано дві кімнати загальною площею 33,5 кв. м, які пізніше на прохання позивача були переобладнані під однокімнатну квартиру зі всіма зручностями.
29. Водночас, сім`я позивача не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов при Виконкомі Хмельницької міської ради, що підтверджується довідкою, виданою ЖКК "Будівельник" від 27 липня 2015 року та актом обстеження житлових умов, складеним 27 липня 2015 року.
30. Слід зазначити, що 16 березня 2015 року на засіданні наглядової ради розглядалося питання щодо надання додаткової кімнати сім`ї позивача, однак прийнято рішення про відмову, у зв`язку з відсутністю вільних кімнат у гуртожитках комунальної власності міста.
31. За такого правового врегулювання та обставин справи  Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності порушень прав ОСОБА_1 в діях відповідача, у зв`язку з наявністю у сім`ї позивача для проживання 2-х кімнат площею 33,5 кв. м., які переобладнані під однокімнатну квартиру з усіма зручностями, із врахуванням тих обставин, що окрім сім`ї позивача у списку осіб, які потребують надання житла у гуртожитках у зв`язку з відсутністю будь-якого житла, перебуває 68 сімей, які зареєстровані у місті Хмельницькому та тривалий час перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а також у зв`язку з відсутністю житла у гуртожитках комунальної власності територіальної громади міста.
32. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
33. З огляду на викладене, висновки судів є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
33. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
34. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Касаційну скаргу адвоката Кулабіної Марини Юріївни - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.          Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16  листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    М. В. Білак
                                                                                                                        О. В. Калашнікова