ПОСТАНОВА
Іменем України

19 вересня 2019 року 

м. Київ
справа №826/4893/17
адміністративне провадження №К/9901/43474/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П., 

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 (колегія суддів у складі: головуючого судді Глущенко Я.Б., суддів Кузьмишиної О.М. і Пилипенко О.Є.)
у справі за його позовом
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

1.           ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (далі - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2 або Фонд), в якій просив:
- визнати бездіяльність відповідача-1 щодо невключення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами рахунок Фонду, протиправною;
- зобов`язати відповідача-1 внести додаткову інформацію щодо нього до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, стосовно гарантованої суми у розмірі 193083,83 грн.;
- зобов`язати відповідача-2 скласти та затвердити зміни та доповнення до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - банк), які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 193083, 83 грн., що належать до виплати позивачу.
2.          Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2017 позов задоволений частково.
3.          Відповідач-1 подав апеляційну скаргу. Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04.10.2017 зупинив апеляційне провадження до прийняття рішення Вищим адміністративним судом України у справі №826/15961/16 за позовом ТОВ «Екосіпан» до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: ПАТ «Банк Михайлівський, Громадська організація «Спілка вкладників Михайлівського» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.
4.          Позивач не погодився з цієї ухвалою та подав касаційну скаргу, в якій просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду суду апеляційної інстанції.
5.          В обґрунтування стверджував про порушення цим судом процесуального закону:
- ч.1 ст.135 та ст.152 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції до 15.12.2017 (далі - КАС України), оскільки не було під час судового засідання доповіді судді-доповідача про зміст позовних вимог і не відбулися судові дебати;
- ч.3 ст.156 КАС України, оскільки наявність справи №826/15961/16 не перешкоджає розгляду цієї справи і спірні відносини виникли до часу прийняття рішень, які стали предметом позову у вказаній справі;
- ст.122 КАС України, оскільки справа позивача розглядається більше розумного строку та спричиняє ризик неможливості реалізації у подальшому права позивача на отримання гарантованої суми відшкодування Фондом;
- відсутнє детальне обґрунтування мотивів прийняття судом цієї ухвали.
6.          25.10.2017 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження.
7.          У зв`язку з ліквідацією зазнаного суду справу для розгляду передано Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду (далі - Суд).
8.          06.08.2018 та 05.07.2019 на адресу Суду надійшло клопотання позивача про прискорення розгляду його касаційної скарги.
9.          Суд, перевіривши та оцінивши доводи касаційної скарги, дотримуючись меж касаційного перегляду, визначених ст.341 КАС України (у редакції з 15.12.2017), врахував наступне.
10.          Відповідно до ч.1 ст.353 КАС України (у редакції з 15.12.2017) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
11.          Перевіряючи доводи касаційної скарги Суд врахував, що на час прийняття оскаржуваної ухвали ст.156 КАС України (у редакції до 15.12.2017) передбачала підстави, за наявності яких суд може або зобов`язаний зупинити провадження у справі.
12.          Такі підстави мають перешкоджати правильному вирішенню спору.
13.          Посилання позивача на ст.135 «Початок судового розгляду справи по суті», ст.152, та ч.1 ст.122 КАС України, відповідно до якої адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом, Суд вважає необґрунтованим, оскільки ці норми віднесені до розділу III «Провадження в суді першої інстанції» КАС України та стосуються розгляду справи в суді першої інстанції.
14.          Водночас порядок апеляційного провадження регулювався нормами глави 1 розділу IV «Перегляд судових рішень» КАС України (ст.ст.184- 209) (у редакції до 15.12.2017).
15.          Згідно зі ст.197-1 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом одного місяця з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
16.          Відповідно до ч.ч.2-3 ст.196 КАС України після відкриття судового засідання і вирішення клопотань осіб, які беруть участь у справі, суддя-доповідач доповідає в необхідному обсязі зміст судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги та заперечень на неї. 
Для надання пояснень, а також у судових дебатах першій надається слово особі, що подала апеляційну скаргу. Якщо апеляційні скарги подали обидві сторони, першим дає пояснення позивач. За ними дають пояснення і виступають у дебатах особи, які приєдналися до апеляційної скарги, а потім - інші особи, які беруть участь у справі.
17.          Отже посилання позивача у касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції в частині необхідності повідомити зміст позовних вимог та не проведення дебатів, зважаючи, що зупинення провадження відбулося на стадії розгляду клопотань, не є обґрунтованими.
18. Вимоги до ухвали суду апеляційної інстанції визначалися ст. 206 КАС України. Зокрема, у мотивувальній частині ухвала повинні бути зазначені: встановлені судом апеляційної інстанції обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
19.          Мотивами ухвалення оскаржуваного рішення суду зазначено обставини судового розгляду справи №826/15961/16 за позовом ТОВ «Екосіпан» до НБУ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: ПАт «Банк Михайлівський», Громадська організація «Спілка вкладників Михайлівського» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.
20.          Зокрема, суд зазначив, що у цій справі суди надали оцінку обставинам фактичного зарахування від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» коштів на рахунок позивача.
21.          Вважаючи, що рішення Вищого адміністративного суду України у цій справі, з урахуванням вимог ч.1 ст.72 КАС України, матиме преюдиційне значення для повного і всебічного вирішення справи № 826/4893/17, суд апеляційної інстанції не мотивував неможливості врахування для своїх висновків рішення суду апеляційної інстанції у справі, яке набрало сили.
22.          Згідно з ч.1 ст.72 КАС України (у редакції до 15.12.2017) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
23. Предметом спору у зазначеній справі є рішення про запровадження тимчасової адміністрації в банку, відкликання його ліцензії та запровадження ліквідації. Суд апеляційної інстанції не навів достатнього обґрунтування преюдиційності обставин, які будуть встановлені у справі №826/4893/17.
24. Крім того, здійснюючи апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції, яка прийнята без врахування таких обставин і без посилань на їх відхилення, Київський апеляційний адміністративний суд не мотивував, як ці обставини могли вплинути на розгляду справи.
25.          Обставини, покладені в основу обґрунтування позову, мають індивідуальний характер, стосуються дій відповідачів, які позивач із посиланням на конкретні норми права розцінює неправильними і вважає такими, що призвели до порушення його прав і свобод.
26.          В оскарженій ухвалі не конкретизовано, чому з огляду на наявність рішення суду апеляційної інстанції у цій справі неможливо розглянути справу без розгляду справи у ВАСУ, не мотивований зв`язок між очікуваними висновками рішення Вищого адміністративного суду України з наслідками розгляду спору з огляду на зміст заявлених вимог.
27.          Крім того, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №826/1476/15) якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст.228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.
28.          Отже наявність обставин, вирішуваних у справі №826/4893/17, не є достатнім для правильного вирішення спору.
29.          Тому Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, не є обґрунтованою та перешкоджає подальшому руху справи.
30.          Отже касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
31.          Суд врахував, що на час вирішення касаційної скарги діяльність Київського апеляційного адміністративного суду припинена відповідно до указу Президента України від 29 грудня 2017 року №455/2017 та утворено Шостий апеляційний адміністративний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві. Тому справа для продовження розгляду підлягає передачі саме новоутвореному суду.
Керуючись ст.ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
2.          Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 скасувати. Справу №826/4893/17 направити Шостому апеляційному адміністративному суду для продовження апеляційного розгляду.

останова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                               О.П.Стародуб