ПОСТАНОВА
Іменем України

19 листопада 2019 року 
Київ
справа №441/1043/16-а
адміністративне провадження №К/9901/32220/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Львівської митниці ДФС
на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 19 вересня         2016 року (суддя Яворська Н.І.)
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року (судді: Улицький В.З. (головуючий), Гулид Р.М., Кузьмич С.М.)
у справі № 441/1043/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Львівської митниці ДФС 
про скасування постанови у справі про порушення митних правил,  
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 1647/20908/16 від 20 травня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 470 Митного кодексу України і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що постанова у справі про порушення митних правил № 1647/20908/16 від 20 травня 2016 року прийнята відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам справи. 
Городоцький районний суд Львівської області постановою від 19 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від   20 грудня 2016 року, позов ОСОБА_1 задовольнив та скасував постанову Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 1647/20908/16 від 20 травня 2016 року. 
Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Львівської митниці ДФС.
Позивач не скористався своїм правом подати заперечення/відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.
02 березня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.
Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суди попередніх інстанцій встановили, що 20 травня 2016 року заступник начальника Львівської митниці ДФС - начальник Управління боротьби з митними правопорушеннями Мірошниченко М.І. прийняв постанову у справі про порушення митних правил № 1647/20908/16, згідно з якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 27 квітня 2016 року близько 21 год 34 хв у зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС з України до Польщі в`їхав транспортний засіб марки MAN, р.н. НОМЕР_1 / причеп марки Bodex, р.н. НОМЕР_2 під керуванням громадянина ОСОБА_1 .
У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та особу, яка його переміщувала, в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявилося, що в них міститься інформація про те, що автомобіль марки MAN,            р.н. НОМЕР_1 / причеп марки Bodex, р.н. НОМЕР_2 ввезено на митну територію України 23 березня 2016 року громадянином ОСОБА_1 як транспортний засіб комерційного призначення у митному режимі «тимчасове ввезення» з комерційною метою через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС і станом на 27 квітня 2016 року за межі митної території України не вивезено та у інший митний режим згідно із законодавством не заявлено.
Відповідно до АСМО ПІК «Інспектор 2006» Львівська митниця ДФС для транспортного засобу марки MAN, р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом, р.н. НОМЕР_2 , який використовувався з комерційною метою, визначила строк транзитного перевезення 20 днів.
У своїх поясненнях щодо невивезення за межі митної території України вказаного транспортного засобу у визначений митним органом строк ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль перебував у ремонті у зв`язку з його технічною несправністю. 
Таким чином, враховуючи що станом на 27 квітня 2016 року позивачем перевищено більше ніж на десять діб встановлений частиною першою статті 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу комерційного призначення марки MAN, p.н. НОМЕР_1 з напівпричепом, р.н. НОМЕР_2 , що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення, відповідач дійшов висновку про наявність у діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок провадження у справах про порушення митних правил, процесуальні дії та порядок їх проведення, оскарження постанов у справах про порушення митних правил визначено розділом ХІХ Митного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з частиною третьою статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як встановлено судами попередніх інстанцій на підставі матеріалів справи, зокрема й постанови у справі про порушення митних правил № 1647/20908/16 від 20 травня 2016 року, позивач ввіз транспортний засіб марки MAN, р.н. НОМЕР_1 / причеп марки Bodex, р.н. НОМЕР_2 в митному режимі «тимчасове ввезення» з комерційною метою.
Статтею 103 Митного кодексу України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
За положеннями статті 108 Митного кодексу України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути реекспортовані відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.
Відповідно до статті 107 Митного кодексу України транспортні засоби комерційного призначення, поміщені в митний режим тимчасового ввезення, можуть піддаватися операціям технічного обслуговування та ремонту, необхідність в яких виникла протягом строку перебування в митному режимі тимчасового ввезення.
Разом із тим згідно зі статтею 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Стаття 95 Митного кодексу України визначає строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).
Отже, з огляду на зміст вищенаведених норм можна зробити висновок, що митні режими тимчасового ввезення та транзиту мають різне правове регулювання, тобто відрізняються умовами та строками поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у ці митні режими, а також відповідальністю за порушення таких умов та строків.
Так, відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення або тимчасового вивезення товарів передбачена у статті 481 Митного кодексу України, водночас за порушення строку транзитних перевезень відповідальність настає, як зазначено вище, за статтею 470 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та зважаючи на ту обставину, що позивач ввіз транспортний засіб марки MAN, р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом, р.н. НОМЕР_2 в митному режимі «тимчасове ввезення», колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій, що постанова у справі про порушення митних правил №1647/20908/16 від 20 травня 2016 року є протиправною, прийнятою відповідачем за відсутності в діях позивача ознак складу правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.
Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися принципу належного урядування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», № 29979/04), що зобов`язує його діяти в належний і якомога послідовний спосіб. 
Однак за наведених обставин справи Львівська митниця ДФС діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильності доводів судів попередніх інстанцій, якими мотивовані судові рішення, та не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, постанову Городоцького районного суду Львівської області від 19 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                               І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

                                                                                                                        Р.Ф. Ханова