Постанова
Іменем України
 
26 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 2-1464/11
провадження № 61-33164св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:  
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Сімоненко В. М.,  
 
учасники справи:
заявник - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,   
заінтересовані особи: - державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Єфімова Юлія Анатоліївна,                ОСОБА_1 ,  
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року у складі судді Світлицької В. М. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області                  від 30 березня 2017 року у складі суддів: Гончар М. С., Маловічко С. В., Кочеткової І. В.,   
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду зі скаргою на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Єфімової Ю. А. 
Скарга мотивована тим, що 27 вересня 2016 року державним виконавцем Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Єфімовою Ю. А. винесено постанову № 52354265 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1464/2011, виданого 18 травня 2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі 965 220 грн 40 коп. Причиною відмови у відкритті виконавчого провадження зазначено відсутність печатки юридичної особи на довіреності представника, який звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження. 
Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати дії державного виконавця незаконними, визнати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52354265 від 27 вересня 2016 року неправомірною та скасувати її, зобов`язати державного виконавця усунути порушення та відкрити виконавче провадження № 52354265 за виконавчим документом № 2-1464/2011, виданого 18 травня 2012 року                               Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у    розмірі 965 220 грн 40 коп. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Єфімової Ю.А. про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52354265 від 27 вересня 2016 року. Зобов`язано державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби                           м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області розглянути заяву представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»                   від 26 вересня 2016 року про примусове виконання виконавчого документа  № № 2-1464/2011, виданого 18травня 2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя. В іншій частині скарги відмовлено. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ненадання стягувачем копії довіреності представника разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року залишено без змін. 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки надана представником банку (стягувачем) копія довіреності ОСОБА_2. від 09 вересня 2016 року, яка видана та оформлена відповідно до вимог закону, підтверджує наявність у останньої станом на час подання 26 вересня 2016 року виконавчого листа та заяви про примусове його виконання до Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя повноважень на вчинення таких дій.  
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
Доводи касаційної скарги  
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження. Суди не взяли до уваги положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, згідно якої документи, що посвідчують повноваження представника повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Отже копія довіреності повинна бути засвідчена особою чи органом, який її видав, з прикладенням печатки для посвідчення підпису особи. Надана до виконавчої служби представником довіреність не містила печатки банку, тому державним виконавцем правомірно було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Суди установили, що 18 травня 2012 року Жовтневим районним судом                          м. Запоріжжя видано виконавчий лист у справі № 2-1464/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 963 400 грн 40 коп., судового збору у розмірі                      1 700 грн та 120 грн на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 
Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 27вересня 2016 року  державним виконавцем Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя                    Єфімовою Ю. А. відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1464/2011, виданого 18 травня 2012 року                  Жовтневим районним судом м. Запоріжжя на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».                                     В обґрунтування постанови зазначено, що довіреність представника стягувача не відповідає вимогам частини третьої статті 42 ЦПК України.
Згідно пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час винесення постанови, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час винесення постанови, сторони можуть реалізовувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи. 
 
Повноваження представника мають бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону. Під представництвом у виконавчому провадженні слід розуміти юридичні відносини, на підставі яких одна особа - представник - виконує відповідно до закону або статуту чи договору певні процесуальні дії в інтересах іншої. Метою інституції представництва у виконавчому провадженні є надання допомоги громадянам і юридичним особам щодо захисту їх прав як стягувача або боржника. Представництво за договором здійснюють особи, що можуть бути представниками сторін лише за наявності взаємної згоди особи, яку представляють, і представника. Отже, договірне представництво ґрунтується на добровільно висловленій волі двох осіб щодо його встановлення на підставі довіреності. В законодавстві існують різні норми щодо порядку посвідчення довіреності та її змісту, а саме представництво регламентується нормами ЦК, ЦПК, ГПК України. Довіреність юридичної особи має бути оформлена за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.
 
Набуття правосуб`єктності процесуального представника і здійснення його процесуальних функцій можливо за наявності відповідних повноважень, підтверджених визначеними законом та належно оформленими документами (стаття 42 ЦПК України, в редакції чинній на час винесення постанови).
 
Повноваження представника юридичної особи підтверджуються її довіреністю, яка видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, посвідченою печаткою юридичної особи (частини 1, 3 статті 42 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою юридичної особи.
 
Частинами другою та третьою статті 244 ЦК Українивстановлено, що представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судами, що повноваження представника ПАТ «банк «Фінанси та Кредит» - ОСОБА_2  підтверджуються довіреністю від 09 вересня 2016 року, виданою відповідно до статей 246, 247 ЦК України. До заяви про примусове виконання рішення суду було додано копію довіреності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яка містила всі передбачені відмітки, а саме: «Згідно з оригіналом», назву посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дату засвідчення копії. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі доказів, наданих сторонами й належним чином оцінених судом, дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог заявника, так як дії старшого державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_1 за заявою представника стягувача - ОСОБА_2 та постанова від 27 вересня 2016 року суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», та порушують права та інтереси боржника. 
 
Задовольняючи частково скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України 2004 року, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що звернення представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого листа узгоджується з нормами цивільно-процесуального законодавства. Обсяг повноважень, наданих довіреністю, включає право на подання виконавчих листів до стягнення, заявляти вимоги примусового виконання рішень судів, виконавчих документів. ОСОБА_2 мала право діяти від імені ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а тому у державного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження. 
 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині ухвал, та зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги та висновки суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                          С. П. Штелик 
 
                                                                                                               А. А. Калараш     
 
                                                                                                               В. М. Сімоненко