Постанова
Іменем  України 
13 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 750/6929/16-ц
провадження № 61-22083св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Поштовий клуб «Центр»,
провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 та рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2016 року у складі судді Логвіної Т. В. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 лютого 2017 року           у складі колегії суддів: Бобрової І. О., Висоцької Н. В., Шитченко Н. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Поштовий клуб «Центр» (далі - ТОВ «Поштовий клуб «Центр»), товариства з обмеженою відповідальністю «Поштовий клуб «Юнімейл Україна» (далі - ТОВ «Поштовий клуб «Юнімейл Україна» ), товариства з обмеженою відповідальністю «Поштовий клуб «Фортуна сервіс плюс» (далі - ТОВ «Поштовий клуб «Фортуна сервіс плюс») та просила, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути 421 680 грн винагороди за маркетинговою акцією, 225 000 грн у відшкодування моральної шкоди та         481 920 грн винагороди за ігровими білетами.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у 2013 році від ТОВ «Фортуна сервіс плюс» на її адресу надійшло повідомлення з пропозицією прийняти участь в акції, згідно якої необхідно у період з 05 грудня 2013 року по 25 грудня 2014 року замовляти товари, по закінченню акції визначався переможець, якому виплачувалась премія в розмірі 280 000 грн. Вона прийняла участь в акції та виконала усі умови, після чого отримала лист, з якого вбачалося, що вона є переможцем та її виграш становить 280 000 грн. 
Окрім цього, починаючи з листопада 2014 року на її адресу надсилалися листи з ігровими білетами, за якими вона повинна була отримати одночасно з основною сумою винагороди за оголошеною маркетинговою акцією, ще й винагороду за ігровими білетами на загальну суму 320 000 грн. Вона взяла участь в акції та неодноразово отримувала повідомлення про виграш призу, однак його вручення відкладалося, разом з тим пропонувалося замовити та оплатити ще товари, що вона і робила. Також за кожним ігровим білетом їй пропонувалася сума винагороди у разі, якщо вона замовить товар на суму, вказаному в ігровому білеті, що нею було виконано. 
Таким чином, вважає, що дії відповідачів є публічною обіцянкою винагороди       у розумінні статті 1144 ЦК України, проте організатори акції безпідставно відмовляють їй в отриманні виграшу, у зв`язку з чим вимушена звернутись з даним позовом до суду. 
Протокольною ухвалою суду першої інстанції від 28 жовтня 2016 року виключено зі складу відповідачів ТОВ «Поштовий клуб «Юнімейл Україна» та ТОВ «Поштовий клуб «Фортуна сервіс плюс». 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від           22 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ТОВ «Поштовий клуб «Центр», який був зареєстрований 12 листопада 2014 року, є організатором та виконавцем маркетингових акцій, в яких приймала участь позивач з 05 грудня 2013 року.
Крім того, позивачем не надано доказів, що маркетингові акції, в яких вона приймала участь, мають ознаки публічної обіцянки винагороди.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою,  у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 лютого 2017 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди не дослідили всі викладені доводи, не перевірили фактичні обставини і не прийняли рішення щодо двох інших відповідачів по справі, а саме ТОВ «Поштовий клуб «Юнімейл Україна» та ТОВ «Поштовий клуб «Фортуна сервіс плюс», які є організаторами акції, в якій вона приймала участь, а тому зобов`язані виплатити їй приз у розмірі 280 000 грн за придбаний у них товар.
Окрім цього, вказує, що судами грубо порушено норми статтей 1144, 1148 ЦК України, з яких вбачається, що особа, яка публічно пообіцяла винагороду за передання відповідного результату, у разі виконання завдання та передання його результату, зобов`язана виплатити її.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                               і кримінальних справ від 30 березня 2017 року відкрито касаційне провадження                у вказаній справі, витребувано її матеріали з Деснянського районного суду м. Чернігова.
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
03 травня 2018 року справу № 750/6929/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.
ТОВ «Поштовий клуб «Центр» направило до касаційного суду заперечення на касаційну скаргу, в яких просить відмовити у її задоволенні, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 лютого 2017 рокузалишити без змін.  
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Встановлено, що ТОВ «Поштовий клуб «Центр» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 12 листопада 2014 року.
Відповідно до наказу № 1-А від 19 листопада 2014 року про проведення маркетингової акції з 04 грудня 2014 року по 30 грудня 2015 року, ТОВ «Поштовий клуб «Центр» є організатором та виконавцем маркетингової акції серед клієнтів ТОВ «Поштовий клуб «Фортуна», ТОВ «Поштовий клуб «Удача», ТОВ «Поштовий клуб «Шанс», затверджено Правила проведення маркетингових акцій.
Відповідно до пункту 6 Правил проведення маркетингової акції дана акція не є лотереєю, грою, конкурсом, або публічною обіцянкою винагороди без оголошення конкурсу у розумінні глави 78 ЦК України, і направлена на підвищення попиту клієнтів на товари компанії. Листи з таким змістом надходили й на адресу позивача.
Відповідно до статті 1144 ЦК України особа має право публічно пообіцяти винагороду (нагороду) за передання їй відповідного результату (передання інформації, знайдення речі, знайдення фізичної особи тощо). Обіцянка винагороди є публічною, якщо вона сповіщена у засобах масової інформації або іншим чином невизначеному колу осіб. У сповіщенні публічної обіцянки винагороди мають бути визначені завдання, строк та місце його виконання, форма та розмір винагороди.
Згідно з статтею 1148 ЦК України у разі виконання завдання і передання його результату особа, яка публічно обіцяла винагороду (нагороду), зобов`язана виплатити її.
За приписами статті 1150 ЦК України конкурс (змагання) має право оголосити фізична або юридична особа (засновник конкурсу).
Конкурс оголошується публічно через засоби масової інформації. Оголошення про конкурс може бути зроблено іншим чином.
Суди встановили, що позивач приймала участь в багатьох маркетингових акціях, замовляла та придбавала різноманітні товари відповідно до повідомлень ТОВ «Поштовий клуб «Фортуна Сервіс Плюс», ТОВ «Поштовий клуб «Юнімейл Україна» та інших осіб.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем були пред`явлені вимоги, окрім ТОВ «Поштовий клуб «Центр», також до ТОВ «Поштовий клуб «Юнімейл Україна» та ТОВ «Поштовий клуб «Фортуна сервіс плюс». 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що ТОВ «Поштовий клуб «Центр» та ТОВ «Поштовий клуб «Фортуна сервіс плюс» не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку з чим виключено їх зі складу відповідачів.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з положеннями статті 57, частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Встановивши, що відповідач ТОВ «Поштовий клуб «Центр», юридична особа якого зареєстрована 12 листопада 2014 року, не може бути організатором та виконавцем маркетингових акцій, в яких приймала участь позивач саме з          05 грудня 2013 року, а також відсутність в матеріалах справи доказів того, що ТОВ «Поштовий клуб «Центр» після своєї реєстрації проводив маркетингові акції серед клієнтів ТОВ «Юнімейл Україна» чи ТОВ «Поштовий клуб «Фортуна сервіс плюс», суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем тієї обставини, що ТОВ «Поштовий клуб «Центр» були порушені її права, у зв`язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Доводи касаційної скарги про те, що при вирішенні даного спору суди не вирішили позовні вимоги до ТОВ «Поштовий клуб «Юнімейл Україна» та ТОВ «Поштовий клуб «Фортуна сервіс плюс» суд вважає необґрунтованими, оскільки встановлено, що ці товариства не зареєстровані у встановленому законом порядку, а отже в силу статті 80 ЦК України не є юридичними особами і не можуть бути сторонами у цивільному процесі.
При цьому, колегія суддів зазначає, що нормами процесуального закону не передбачено такої процесуальної дії як виключення відповідачів зі складу учасників справи, однак вказані дії суду першої інстанції не вплинули на правильність ухваленого рішення у справі, оскільки оцінюючи доводи в цілому, суд має право виходити з імперативного припису правила частини другої статті 410 ЦПК України, згідно з яким не може бути скасоване правильне по суті             і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Інші аргументи, наведені у касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті     і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 лютого 2017 року без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд  у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 лютого 2017 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
                                                                                                            
                                                                                                            С. О. Карпенко
                                                                        
                                                                                                            В. А. Стрільчук