Постанова
Іменем  України
 
25 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 703/4609/14-ц
провадження № 61-22374св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року у складі судді Компанійця О. В. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання державного акту недійсним, скасування державної реєстрації, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення майнової шкоди.
 
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння                               АДРЕСА_1 , що розташовано на земельній ділянці площею 710 кв. м, на підставі свідоцтва про право власності від 05 жовтня 1990 року. 
 
ОСОБА_2 є власником домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу 14 серпня 2009 року, що розташовано на земельній ділянці площею 508 кв. м. 
 
ОСОБА_3 є власником домоволодіння АДРЕСА_3 , що межує із земельними ділянками позивачів.
 
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2010 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 , яким зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належною  ОСОБА_4 земельною ділянкою по АДРЕСА_3 , шляхом відновлення межі відповідно до судової будівельної експертизи від 09 серпня 2010 року № 1058/226-БТ та кадастрових планів. Суд зазначив орієнтири на місцевості, за якими належало відновити межу.
 
Вказують, що в грудні 2012 року відповідачка зруйнувала межові знаки, встановлені 19 серпня 2011 року під час виконання цього рішення, та встановила паркан з порушенням меж їх будинковолодінь.
 
Внаслідок незаконного встановлення ОСОБА_3 паркану, зменшились розміри земельних ділянок, які перебувають у користуванні позивачів.
 
Також, під час проведення працівниками міліції перевірки, стало відомо, що відповідачка приватизувала земельну ділянку площею 0,0700 га по                        АДРЕСА_3 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 423444 . Вважають, що даний державний акт є незаконним, оскільки межі даної земельної ділянки не відповідають межам, встановленим в рішенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2010 року.
 
Уточнивши свої вимоги просили суд: визнати недійсним і скасувати держаний акт про право власності на земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію цього акту в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 711050001000396; скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0700 га, кадастровий                                                    № 7110500000:03:001:0169, яка належить ОСОБА_3 на підставі вказаного державного акту; зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 , шляхом демонтування паркану, відновлення меж земельних ділянок відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2010 року і встановлення межових знаків. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачів майнову шкоду в сумі 26 176,00 грн і вартість калькуляції - 500,00 грн, а всього 26 676,00 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
Рішення суду мотивовано тим, що позивачі є користувачами земельних ділянок, що межують із земельною ділянкою відповідача. Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що право користування позивачів оформлено у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про те, що права позивачів, як суміжних землекористувачів, оспорюваним державним актом на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 не порушено.
 
Крім того, державний акт про право власності на земельну ділянку              ОСОБА_3 видано відповідно до вимог закону і не може бути визнаний незаконним з тієї підстави, що не відповідає рішенню Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2010 року про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, оскільки рішення суду не є правовстановлюючим документом на земельні ділянки, а тому підстав для визнання його недійсним з підстав невідповідності меж межам, встановленим рішенням суду, відсутні.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
 
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року залишено без змін. 
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду від 26 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд ухвалив рішення, яке порушує права позивачів як землекористувачів. Зокрема під час виготовлення технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку не було враховано рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2010 року, чим порушено права позивачів як землекористувачів, а державний акт видано з порушенням порядку його виготовлення та видачі.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов 
 
Рух касаційної скарги:
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2017 року справу № 703/4609/14-ц призначено до судового розгляду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 703/4609/14-ц передано до Верховного Суду.
 
Розпорядженням від 10 червня 2019 року № 641/0/226-19 за касаційним провадженням № 61-22374св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Курило В. П.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судами встановлено, що      ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 05 жовтня 1990 року є власником домоволодіння АДРЕСА_1 (а. с. 14, т.1).
 
Власником домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу 14 серпня 2009 року, є ОСОБА_2 (а. с. 12, т.1).
 
Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії                                ЯМ № 423444 ОСОБА_3 на підставі рішення Смілянської міської ради від 24 листопада 2011 року є власником земельної ділянки 0,0700 га, яка розташована по АДРЕСА_3 (а. с.11, т.1).
 
ОСОБА_3 є власником домоволодіння АДРЕСА_3 , що межує із земельними ділянками позивачів.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 12 жовтня 2010 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення меж, задоволено частково. 
 
Ухвалено зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою за адресою:                                        АДРЕСА_3 , шляхом відновлення межі відповідно до судової будівельно технічної експертизи № 1058/226-БТ від 09 серпня 2010 року та кадастрових планів, а саме з лівого рогу будівлі Б будинковолодіння АДРЕСА_3 до межі будинковолодіння АДРЕСА_2 , від правого рогу будівлі Б будинковолодіння АДРЕСА_3 АДРЕСА_2 , від правого рогу споруди п/д до межі будинковолодіння АДРЕСА_2 , від лівого рогу будівлі А- 1 будинковолодіння АДРЕСА_3 будинковолодіння АДРЕСА_2 - 6.03 м. , від правого рогу будівлі А-1 будинковолодіння АДРЕСА_3 до межі будинковолодіння АДРЕСА_2 та до межі будинковолодіння                 АДРЕСА_1 2.6 м . від лівого рогу сараю 2 до межі будинковолодіння АДРЕСА_1 - 0.8 м, від правого рогу сараю 2 до межі будинковолодіння АДРЕСА_1 -0.74 м . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 500,00 грн моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовити. 
 
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовлено. 
 
Згідно з висновком експерта № 23/14 судової земельно - технічної експертизи від 24 липня 2015 року фактичні межі земельної ділянки по АДРЕСА_3 , улаштовані по суміжних межах із земельною ділянкою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2) , земельною ділянкою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та земельною ділянкою ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ) не відповідають межам, зазначеним в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 423444 від 28 березня 2012 року. Фактичні межі земельної ділянки по АДРЕСА_3 , улаштовані по суміжних межах із земельною ділянкою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та земельною ділянкою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), частково не відповідають межам, відновленим на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2010 року (а. с.127-150, т.1).
 
Згідно висновку експерта № 7/16 додаткової судової земельно - технічної експертизи від 10 лютого 2017 року, межі земельної ділянки по                                             АДРЕСА_3 , відновлені на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2010 року, не відповідають межам із суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , зазначеним в державному акті на право власності на земельну ділянку від 28 березня 2012 року серія ЯМ № 423444.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
За змістом частини першої статті 374 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
 
У частині першій статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
 
За змістом статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Відповідно до частини першої статті 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.
 
У цьому випадку предметом спору є порушення права користування земельною ділянкою, як складова права власності, та запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення цивільних прав.
 
Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності від 05 жовтня 1990 року, виданого взамін договору купівлі-продажу.
 
Відповідно до статті 16 Земельного кодексу 1970 року надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. 
Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської,  селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. 
 
ОСОБА_2 є власником спірного домоволодіння на підставі договору дарування жилого будинку з надвірними спорудами від 14 серпня 2009 року.
Згідно з частиною першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної  районної, Київської чи Севастопольської міської  державної  адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п`ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
 
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачам надані земельні ділянки певних розмірів із встановленням їх меж в натурі у визначеному законом порядку, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку, що виданим на ім`я ОСОБА_3 державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,07000 по АДРЕСА_3 їх права не порушені. 
 
Натомість ОСОБА_3 набула права власності на земельну ділянку площею 0,07000 по АДРЕСА_3 на підставі рішення Смілянської міської ради Черкаської області від 24 листопада 2011 року № 15-61/VI, яке позивачі не оскаржують та отримала державний акт серії ЯМ                     № 423444.
 
З урахуванням встановлених судами обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанції про те, що позивачами не доведено суду порушення їх прав як суміжних землекористувачів, виданим на ім`я ОСОБА_3 державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,07000 по АДРЕСА_3 .
 
Доводи касаційної скарги були мотивовано відхилені судом апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).
 
Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскільки судом повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня                2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун
| В. П. Курило