ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
08 листопада 2019 року
м. Київ
 
Справа № 454/1008/16-ц
Провадження № 14-494цс19
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Ткачука О.С.,
суддів Антонюк Н.О., Анцупової Т.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Власова Ю.Л., Гриціва М.І., Єленіної Ж.М., Золотнікова О.С., Князєва В.С., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Пророка В.В., Рогач Л.І., Яновської О.Г.
розглянула у порядку письмового провадження справу за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на постанову Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року, прийняту у складі суддів Левика Я.А., Струс Л.Б., Шандри М.М.
ІСТОРІЯ СПРАВИ                                                                     
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 
1. У березні 2016 року Фермерське господарство «Бурка В.В.» (далі - ФГ «Бурка В.В.») звернулося до суду з позовом до Львівського окружного адміністративного суду, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
2. Позовна заява мотивована тим, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у задоволенні адміністративного позову ФГ «Бурка В.В.» до Сокальської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа - Поторицька сільська рада Сокальського району Львівської області, про визнання дій протиправними, відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року скасовано, у задоволенні адміністративного позову ФГ «Бурка В.В.» відмовлено з інших правових підстав. 
3. Позивач зазначав, що у зв?язку із прийняттям незаконної постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року                         у складі судді ОСОБА_1 йому було завдано майнової та моральної шкоди.
4. За таких обставин ФГ «Бурка В.В.» просило суд стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України 66 грн 85 коп. на відшкодування майнової шкоди,завданої унаслідок протиправних дій судді Львівського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 та 1 млн грн на відшкодування моральної шкоди, завданої унаслідок прийняття цим суддею незаконної постанови, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
5. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 31 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2016 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року, у відкритті провадження у справі за позовом ФГ «БуркаВ.В.» в частині вимог до Львівського окружного адміністративного суду України відмовлено.
6. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2018 року у задоволенні позову ФГ «Бурка В.В.» до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.
7. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними. Оскільки дії судді Львівського окружного адміністративного суду при винесенні постанови від 13 серпня 2015 року незаконними не визнано, тому вимоги позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди є безпідставними та такими, що непідтверджені належними та допустимими доказами.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
8. Постановою Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2018 року скасовано, провадження у справі за позовом ФГ «Бурка В.В.» до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкодизакрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 377 ЦПК України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.  
9. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ФГ «Бурка В.В.» заявило вимогу до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди і така вимога не об`єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір, за своїм суб`єктним складом підпадає під дію ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі  -ПК України), а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
10. У травні 2019 року ФГ «Бурка В.В.» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції,  посилаючись на те, що апеляційний суд, закриваючи провадження у справі, неправильно визначився з характером спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Рух справи в суді касаційної інстанції
11. 07 червня 2019 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.  
12. 10 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду призначив справу до судового розгляду.
13. 31 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду відповідно до ч. 6 ст. 403 ЦПК України передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
14. Відповідно до ч. 6 ст. 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.
 
15. Враховуючи те, що заявник оскаржує постанову Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року з підстав порушення судом правил предметної та суб`єктної юрисдикції, справа підлягає розгляду Великою Палатою Верховного Суду.  
16. 09 вересня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла зазначену справу до провадження та призначила до розгляду в порядку письмового провадження.
Позиція Великої Палати Верховного Суду
17. Велика Палата Верховного Суду, заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та матеріали справи, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
18. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
19. Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. 
20. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, чинною на час звернення з позовом до суду, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства. 
21. Аналогічна норма міститься й у ст. 19 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами. 
22. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. 
23. Статтями 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, у редакції, яка діяла на час звернення з позовом до суду)  передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. 
24. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
25. Статтею 5 ГПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
26. У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України).
27. Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність) (ч. 1, 2 ст. 3 ГК України).
28. Отже, господарські суди вирішували усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не були об`єднані з вимогою вирішити публічно-правовий спір, а його учасники підпадали під дію ст. 1 ГПК України у вказаній редакції.
29. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим кодексом, - фізичні особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ч. 2, 3 ст. 21 ГПК України у вказаній редакції).
30. Частина 2 ст. 55 ГК України визначає суб`єктами господарювання: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які здійснюють господарську діяльність і зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
31. Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство»).
32. Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що   ФГ «Бурка В.В.» заявило вимогу до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, такі  вимоги не об`єднані з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію ст. 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.
33. Аналогічна правова позиція вже висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15 березня 2018 року у справі № 461/1930/16-ц (провадження № 14-60цс18), від 17 жовтня 2018 року у справі  № 464/1874/17 (провадження № 14-395цс18),  від 05 червня 2019 року у справі № 454/1690/16 (провадження № 14-152цс19), від 05 червня 2019 року у справі № 454/2181/16 (провадження № 14-226цс19), від 03 липня 2019 року у справі № 454/3304/14 (провадження № 14-272цс19), від 18 вересня 2019 року у справі № 757/37226/17 (провадження № 14-452цс19),  і підстав для відступу від такої правової позиції не вбачається.
34. За таких обставин Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до компетенції господарських судів України.
35. Відповідно до ч. 1 ст. 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
36. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що постанова Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року прийнята з додержанням норм процесуального права, а тому відповідно до                              ч. 1 ст. 410 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення, оскільки наведені в ній доводи не спростовують висновків суду. 
Щодо судових витрат
37. З огляду на висновок Великої Палати Верховного Суду про залишення касаційної скарги без задоволення судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на заявника.
Керуючись статтями 402-404, 410, 416 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду 
П О С Т А Н О В И Л А:
Касаційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року залишити без змін.
Постанова Великої Палати Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                            О.С. Ткачук
Судді:                         Н.О. Антонюк                                              О.С. Золотніков
Т.О. Анцупова                                             В.С. Князєв 
С.В. Бакуліна                                               Л.М. Лобойко
В.В. Британчук                                  Н.П. Лященко
Ю.Л. Власов                                                О.Б. Прокопенко
М.І. Гриців                                         В.В. Пророк
Ж.М. Єленіна                                               Л.І. Рогач
                                                            О.Г. Яновська