Постанова                                                   
Іменем України
 
02 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 752/7177/16-ц
провадження № 61-9093св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Асоціація незалежних експертів України «Укрексперт»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -  виконавчий директор Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» Лещенко Олена Євгенівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» на рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Соколової В. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -  виконавчий директор Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» Лещенко О. Є., в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року № 02 про його звільнення з посади виконавчого директора та стягнути з Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2015 року до 31 жовтня 2016 року=-у +розмірі 254 775,10 грн та грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки у розмірі 77 409,07 грн. 
 
Позовна заява мотивована тим, що на підставі наказу голови ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 18 листопада 2010 року № 58 його призначено на посаду виконавчого директора асоціації.
 
Згідно із рішенням ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт», оформленим протоколом від 24 грудня 2013 року № 53, його затверджено виконавчим директором Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» на наступні п`ять років. 
 
30 жовтня 2015 року відбулося засідання ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт», на якому прийнято рішення про звільнення його з посади виконавчого директора Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт». 
 
Відповідно до наказу щодо особового складу голови ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року № 02 його звільнено з посади виконавчого директора Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт». Підстава звільнення - протокол засідання ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року.
 
Позивач зазначає, що його звільнення відбулось із порушенням вимог трудового законодавства України, у зв`язку із чим, з урахування уточнених позовних вимог, він просив суд скасувати наказ щодо особового складу голови ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року № 02, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку.  
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року у складі судді Мирошниченко О. В. у позові ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення позивача із займаної посади відбулось на підставі рішення ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року, що оформлене відповідним протоколом. Зазначене рішення ради недійсним не визнавалося та не було предметом оскарження у судовому порядку. З урахуванням того, що підстава для видачі оскаржуваного наказу не відпала та є дійсною,  суд дійшов висновку про відмову у позові про скасування наказу про звільнення позивача та поновлення ОСОБА_1 на роботі. Оскільки позовна вимога про стягнення середнього заробітку є похідною від вимоги позивача про поновлення на роботі, суд також відмовив у її задоволенні. Вирішуючи спір в частині позовних вимог про компенсацію невикористаної відпустки, суд виходив із того, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам. На власника покладено обов`язок оплатити час відпустки з розрахунку середнього заробітку. Якщо ж працівник звільнився, не використавши право на відпустку, йому виплачується середній заробіток за час невикористаної відпустки. Позивач при звільненні з посади виконавчого директора Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» не передав Асоціації графік відпусток та їх обліку. Крім цього, надавши суду розрахунок заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, пояснив, що він був зроблений на підставі табелів обліку робочого часу та відомостей про нарахування заробітної плати, які залишились у його розпорядженні, однак на вимогу суду ці документи не були надані суду. 
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  задоволено.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення.
Позов  ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним наказ Голови Ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року № 02 про звільнення виконавчого директора Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» ОСОБА_1.
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді виконавчого директора Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» з 30 жовтня 2015 року.
Стягнуто з Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2016 року у розмірі 254 775,10 грн. та грошову компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 77 409,07 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
Рішення суд апеляційної інстанції мотивоване тим, що предметом розгляду у  цій справі є дотримання відповідачем вимог чинного трудового законодавства України при звільненні позивача, наявність підстав для прийняття відповідачем рішення про його звільнення та порядок звільнення, передбачений КЗпП України. Підстави для припинення трудового договору визначені статтею 36 КЗпП України, а випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу передбачені статтями 40, 41 КЗпП України. У матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність у відповідача підстав для дострокового розірвання трудових відносин з позивачем. Відповідач не дотримався порядку звільнення позивача, у зв`язку з чим грубо порушив вимоги трудового законодавства України. Після звільнення ОСОБА_1 продовжував виконувати посадові обов`язки виконавчого директора Асоціації та отримувати заробітну плату. У зв`язку із цим вимоги про поновлення його на роботі підлягають задоволенню. Крім цього, у матеріалах справи наявні документи, з яких вбачається, що позивач реалізував своє право на щорічну оплачувану відпустку лише в період з 19 листопада 2012 року по 18 листопада 2013 року - 24 дні, за період з 19 листопада 2013 року по 18 листопада 2014 року - 3 дні. Таким чином, позивачем не використана відпустка за 67 днів, а тому компенсація за невикористану відпустку за період з 19 листопада 2013 року по 31 жовтня 2016 року складає 77 409,07 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2016 року по 31 жовтня 2016 року становить 254 775,10 грн.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У грудні 2017 року Асоціація незалежних експертів України «Укрексперт» подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року у справі № 1?2/2010, у якому зазначено, що усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов`язків (частина третя статті 99 ЦК України) або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання ним обов`язків міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 Цивільного кодексу України, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права. Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним. Вирішуючи спір у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення компенсації за невикористану відпустку, апеляційний суд не перевірив розрахунок, наданий позивачем, не витребував у відповідача бухгалтерські довідки, та дійшов передчасного висновку про стягнення компенсації за невикористану відпустку у розмірі 77 409,07 грн, у той час як її розмір становить 38 866,20 грн. 
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У березні та квітні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду два відзиви на касаційну скаргу Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт», у яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін. 
 
У березні 2018 року виконавчий директор Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» Лещенко О. Є. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначала, що підтримує вимоги касаційної скарги та просить суд скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
У лютому 2018 року касаційне провадження передано до Верховного Суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Голосіївського районного суду м. Києва. Клопотання Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» про зупинення виконання судового рішення задоволено частково. 
Відмовлено у зупиненні виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
В іншій частині виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
Асоціація незалежних експертів України «Укрексперт»діє на підставі статуту, затвердженого 29 березня 2011 року протоколом № 31 конференції уповноважених представників Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» (далі - статут).
 
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 статуту Асоціація незалежних експертів України «Укрексперт» - добровільне об`єднання юридичних осіб, що на професійній основі здійснюють експертні роботи та надають послуги в галузі промислової безпеки, охорони праці, використання та охорони надр. Асоціація є недержавною, самоврядною організацією, створеною з метою сприяння здійсненню державної політики стосовно покращення стану промислової безпеки, охорони праці, використання та охорони надр в Україні та досягнення спільними зусиллями її учасників умов для найбільш ефективного господарювання. 
 
Асоціація незалежних експертів України «Укрексперт» є юридичною особою має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки, в тому числі в іноземній валюті, в установах банків України, печатку з власним найменуванням, оформлену відповідно до чинного законодавства України, інші печатки та штампи, свою символіку (пункт 3.1 статуту). 
 
Згідно із пунктом 12.2 органами управління і контролю Асоціації є: конференція уповноважених представників - вищий орган управління; рада Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» - розпорядчий орган управління Асоціації; ревізійна комісія - контролюючий орган Асоціації. 

Для проведення поточної діяльності Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» створюється виконавча дирекція, яку очолює виконавчий директор (пункт 13.1 статуту). 
 
Відповідно до пункту 12.12 рада Асоціації за поданням її голови затверджує виконавчого директора Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» терміном на п`ять років. Виконавчий директор може бути відкликаний радою раніше вказаного терміну. 
 
У пункті 13.3 статуту Асоціації зазначено, що порядок найму  і звільнення працівників, тривалість і розпорядок робочого дня, порядок надання вихідних днів, відпусток і соціальних пільг окремим категоріям працюючих, оплата праці, інші питання трудової діяльності в виконавчій дирекції регулюються чинним законодавством України та колективним договором. 
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі наказу голови ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 18 листопада 2010 року № 58 ОСОБА_1 призначено на посаду виконавчого директора Асоціації.
 
Згідно із рішенням ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт», оформленим протоколом від 24 грудня 2013 року № 53,  ОСОБА_1 затверджено виконавчим директором Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» на наступні п`ять років. 
 
30 жовтня 2015 року відбулося засідання ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт», на якому прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади виконавчого директора Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт». 
 
Відповідно до наказу щодо особового складу голови ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року № 02  ОСОБА_1 звільнено з посади виконавчого директора Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт». Підстава звільнення - протокол засідання ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року.
 
Позиція Верховного Суду 
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суду, і застосовані норми права
 
Відповідно до частини другої статті 120 ГК України асоціація - договірне об`єднання, створене з метою постійної координації господарської діяльності підприємств, що об`єдналися, шляхом централізації однієї або кількох виробничих та управлінських функцій, розвитку спеціалізації і кооперації виробництва, організації спільних виробництв на основі об`єднання учасниками фінансових та матеріальних ресурсів для задоволення переважно господарських потреб учасників асоціації. У статуті асоціації повинно бути зазначено, що вона є господарською асоціацією. Асоціація не має права втручатися у господарську діяльність підприємств - учасників асоціації. За рішенням учасників асоціація може бути уповноважена представляти їх інтереси у відносинах з органами влади, іншими підприємствами та організаціями.
 
Асоціація незалежних експертів України «Укрексперт» є юридичною особою має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в установах банків України, печатку з власним найменуванням, оформлену відповідно до чинного законодавства України, інші печатки та штампи, свою символіку. Діє на підставі статуту (пункт 3.1, 3.3 статуту). 
 
Органами управління і контролю Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» є конференція уповноважених представників (вищий орган правління), рада Асоціації (розпорядчий орган управління) та ревізійна комісія (контролюючий орган) (пункт 12.2 статуту)
 
Відповідно до пункту 12.12 статуту рада Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» за поданням її голови затверджує виконавчого директора терміном на п`ять років. Виконавчий директор може бути відкликаний радою раніше вказаного терміну. 
 
Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
 
Правило, що регулює можливість припинення, у тому числі дострокового припинення, повноважень членів виконавчого органу як колегіального, так і одностороннього, викладено у статті 99 ЦК України «Виконавчий орган товариства». 
 
У частині третій статті 99 ЦК України передбачено, що члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо в установчих документах не визначені підстави їх усунення. Ця норма підлягає застосуванню для врегулювання припинення повноважень виконавчого директора асоціації як добровільного об`єднання юридичних осіб у порядку аналогії закону (частина перша статті 8 ЦК України).
 
Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України.
 
Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.
 
Судом першої інстанції встановлено, що звільнення позивача відбулося на підставі наказу щодо особового складу голови ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року № 02, виданого відповідно до протоколу засідання ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року.
 
Разом із цим, звертаючись до суду з позовом, позивач спочатку просив суд визнати незаконним рішення ради Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» від 30 жовтня 2015 року, оформлене відповідним протоколом, який був підставою для його звільнення та видачі наказу щодо особового складу від 30 жовтня 2015 року № 02. Однак, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним лише наказ про звільнення від 30 жовтня 2015 року № 02. 
 
Передбачена пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України підстава розірвання трудового договору - припинення повноважень посадових осіб, не передбачає необхідності з`ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів.
 
Законність звільнення за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України обумовлюється лише правозгідністю рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників.
 
Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача із займаної посади відбулось на підставі рішення ради Асоціації, оформленого протоколом від 30 жовтня 2015 року, зазначене рішення Асоціації позивач не оскаржував та у судовому порядку недійсним не визнавав, а тому підстави для визнання наказу про звільнення позивача, виданого на підставі цього рішення, відсутні. 
 
Оскільки позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про поновлення, то з урахуванням вищенаведеного такі вимоги у межах розгляду цієї справи також не підлягають задоволенню, про що також правильно у своєму рішенні зазначив суд першої інстанції.
 
Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування компенсації за 67 днів невикористаної відпустки, то колегія суддів зазначає наступне. 
 
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
 
Відповідно до частини першої статті 83 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
 
Встановивши, що відповідач не надав доказів того, що при звільненні позивача йому була виплачена компенсація за невикористану відпустку, а також не надав бухгалтерську документацію щодо середньої заробітної плати та використаної позивачем відпустки, апеляційний суд виходив із розрахунку, наданого позивачем, відповідно до якого компенсація за невикористану відпустку за період з 19 листопада 2013 року до 31 жовтня 2016 року становить 77 409,07 грн. 
 
Разом із цим апеляційний суд не врахував, що позивача було звільнено з посади виконавчого директора Асоціації 30 жовтня 2015 року, а тому така компенсація невикористаної відпустки за період після звільнення позивача відповідно до вимог трудового законодавства України не підлягає нарахуванню. Крім цього, судом не перевірено правильність наведених позивачем розрахунків компенсації за невикористану відпустку з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та доказів, поданих позивачем, а саме: довідки про його заробітну плату за 2015 рік, наданої  відповідачем 18 січня 2017 року; індивідуальної відомості з Пенсійного фонду України із заробітної плати позивача за 2015 рік та відомості з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (а. с. 30, 31, 48-50, том 2).
 
За таких обставин рішення апеляційного суду не може вважатись законним й обґрунтованим, а тому відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України воно підлягає скасуванню з передачею справи в частині позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до пункту 4 частини першої статті 409 ЦПК України зазначене рішення підлягає скасуванню із залишенням в силі у цій частині рішення суду першої інстанції.
 
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» задовольнити частково. 
 
Рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -  виконавчий директор Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» Лещенко Олена Євгенівна, про скасування наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати та залишити в силі в цій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року. 
 
Рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -  виконавчий директор Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» Лещенко Олена Євгенівна , про стягнення компенсації за невикористану відпусту скасувати та справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.  
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                                                     І. А. Воробйова

                                                                                                                Г. В. Кривцова

                                                                                                                Р. А. Лідовець

                                                                                                                 Ю. В. Черняк