Постанова
Іменем України
 
29 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 201/10512/16-ц
провадження № 61-27860св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року у складі судді Ходаківського М. П. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Максюти Ж. І., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. 
 
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на своїй сторінці в соціальній мережі «F acebook » розмістив інформацію наступного змісту:
«В продолжение темы.
…
Еще не успело утихнуть общественное возмущение избиением депутатом от «Оппоблока» пожилой женщины как, похоже, у нас в городе снова скандал.
Сегодня в районе 12-00 на работников коммунального предприятия, которые приехали реконструировать клумбы возле кафе "Рио" на Набережной, было совершено нападение.
Жители города неоднократно жаловались в исполком городского совета, что посетители кафе паркуют свои автомобили в пешеходной зоне и препятствуют отдыху граждан. 
Коммунальными службами было принято решение поднять бордюры, чтобы воспрепятствовать проезду транспорта на тротуар и расширить клумбы с зелеными насаждениями  
. В результате , ВНИМАНИЕ ( ! ) группа спортсменов во главе с ДЕПУТАТОМ ( !! )  городского совета ОСОБА_1 , сыном другого депутата горсовета и кандидатом в депутаты в Верховную Раду (!!!) Загида ОСОБА_1 угрожая физической расправой бейсбольными битами напала на коммунальщиков и журналистов (!!!). 
Последние ретировались с места событий и снимали издалека как титушки грузят биты в черные джипы. 
Это Днепр, детка, это Днепр. 
Город, в котором нечисть, при полном попустительстве правоохранителей, чувствует себя безнаказанно...
…
Если власть хочет, чтобы ее уважали - она обязана показать зубы.
…
Репост видео депутатов с битами приветствуется.»
 
Вважає, що вказана інформація є недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію, оскільки зранку ІНФОРМАЦІЯ_1 представники Комунального підприємства «Управління ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради розпочали демонтаж проїзду на пішохідній зоні в районі будинку АДРЕСА_1 . Він не був присутній при проведенні такого демонтажу та не здійснював жодних протиправних дій щодо службових чи посадових осіб органів місцевого самоврядування чи комунального підприємства. 
 
Після обіду  ІНФОРМАЦІЯ_1 він знаходився біля розважального комплексу «The Rio club», що розташований на вул. Набережній Січеславській у м. Дніпропетровську. Дійсно, у цей день його друзі подарували йому сувенірну бейсбольну битку, придбану в Сполучених Штатах Америки, яка і зафіксована на відеозаписі. Жодних погроз насильством за допомогою цієї битки з його боку не було здійснено.
 
З урахуванням зазначеного ОСОБА_1 просив суд спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення спростування на тому ж веб-сайті та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 01,00 грн. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт поширення відповідачем недостовірної інформації не знайшов свого підтвердження, оскільки позивач не надав суду доказів того, що поширена інформація є недостовірною та такою, що порушує його немайнові права. Також позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди. 
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року залишено без змін. 
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати. Позивач і відповідач є публічними особами. Спірна інформація була поширена відповідачем на особисті сторінці у соціальній мережі «F acebook ». Право на недоторканість ділової репутації, честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку. Висловлювання, допущені у статті, є реалізацією автором права вільно використовувати та обирати у своїх публікаціях різні мовні звороти, гіперболи, алегорію, сатиру тощо та є оціночним судженням щодо вказаних обставин. Тому апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право вибору способу захисту особистого немайнового права належить саме особі, права якої порушено. Зазначені способи захисту особистих немайнових прав застосовуються альтернативно, а не послідовно. Інформація у статті, розміщеній ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на своїй сторінці в соціальній мережі «F acebook », не є оціночними судженнями, особистими думами чи переконаннями автора, не є його критичною оцінкою певних фактів, а є безпосередньо фактами, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. Те, що відповідач є публічною особою, не звільняє його від обов`язку перевірити достовірність інформації. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 30 березня 2011 року у справі «Сірик проти України» («Serik v. Ukraine») зазначав про необхідність захисту державних службовців від агресивних, образливих і дискредитуючих нападів, які розраховані на те, щоб чинити на них вплив при виконанні ними своїх обов`язків і підірвати довіру громадськості до них і до посади, яку вони обіймають. Крім цього, відповідач порушив принцип презумпції невинуватості, закріплений у статті 62 Конституції України. 
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
ОСОБА_2 не скористався своїм процесуальним правом подати відзив на касаційну скаргу. 
 
Надходження касаційної скарги до суду Верховного Суду
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
 
Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Черняк Ю. В.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на своїй сторінці в соціальній мережі «F acebook » розмістив інформацію наступного змісту:
«В продолжение темы.
…
Еще не успело утихнуть общественное возмущение избиением депутатом от «Оппоблока» пожилой женщины как, похоже, у нас в городе снова скандал.
Сегодня в районе 12-00 на работников коммунального предприятия, которые приехали реконструировать клумбы возле кафе "Рио" на Набережной, было совершено нападение.
Жители города неоднократно жаловались в исполком городского совета, что посетители кафе паркуют свои автомобили в пешеходной зоне и препятствуют отдыху граждан. 
Коммунальными службами было принято решение поднять бордюры, чтобы воспрепятствовать проезду транспорта на тротуар и расширить клумбы с зелеными насаждениями  
. В результате , ВНИМАНИЕ ( ! ) группа спортсменов во главе с ДЕПУТАТОМ ( !! )  городского совета ОСОБА_1 , сыном другого депутата горсовета и кандидатом в депутаты в Верховную Раду (!!!) Загида ОСОБА_1 угрожая физической расправой бейсбольными битами напала на коммунальщиков и журналистов (!!!). 
Последние ретировались с места событий и снимали издалека как титушки грузят биты в черные джипы. 
Это Днепр, детка, это Днепр. 
Город, в котором нечисть, при полном попустительстве правоохранителей, чувствует себя безнаказанно...
…
Если власть хочет, чтобы ее уважали - она обязана показать зубы.
…
Репост видео депутатов с битами приветствуется.»
 
ОСОБА_1 є публічною особою та обіймає публічну посаду - депутат Дніпропетровської міської ради VII скликання (2015-2020 роки).
 
ОСОБА_2 з листопада 2015 року обіймає публічну посаду - Дніпровський міський голова. 
 
Позиція Верховного Суду 
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суду, і застосовані норми права
 
Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
 
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
 
Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
 
За змістом частини першої статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.
 
Відповідно до статті 29 Закону України «Про інформацію» суспільство має право на отримання необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.
 
При цьому суспільство також має право на отримання інформації яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо щоб інформація. Яка розповсюджується будь ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності з одного боку а з іншого була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб.
 
За таких обставин, з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина.
 
Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони обираючи кар`єру публічної особи погодились на таку увагу.
 
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.
 
Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. 
 
Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
 
Таким чином, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46).
 
Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
 
Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
 
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
 
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
 
Судами установлено, що ОСОБА_1 є публічною особою, відомим у суспільстві державним службовцем, який обіймає публічну посаду - депутат Дніпропетровської міської ради VII скликання (2015-2020 роки), а відповідно межа допустимої критики та обсяги поширеної інформації щодо нього є значно ширшими, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності держави, та його безпосередні дії становить суспільний інтерес.
 
У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).
 
У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).
 
Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів.
 
З урахуванням наведених норм матеріального права, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, суди попередніх інстанцій належним чином дослідили та оцінили надані сторонами докази, дійшли правильного висновку про те, що частина інформації, поширеної ОСОБА_2 на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook», містить фактичні обставини, однак вони за своїм змістом не відносяться до негативної інформації, інша частина цієї інформації є оціночними судженнями, які не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істотності фатів) і не можуть бути спростовані. 
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками, викладеними у рішенні суду першої інстанції та ухвалі апеляційного суду. 
 
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не встановила.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
У цьому разі відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України зміна розподілу судових витрат не відбувається. 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                       Ю. В. Черняк

                                                                                                                   І. А. Воробйова

                                                                                                                   Р. А. Лідовець