Постанова
Іменем України        
05 вересня 2019 року                                                                   
м. Київ                                                                    
справа № 161/5264/16-ц
провадження № 61-27546св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач: - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2017 року у складі судді Подзірова А. О. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 вересня 2017 року у складі колегії суддів Стрільчука В. А., Здрилюк О. І., Бовчюлак З. А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», страхова компанія, страховик), з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 150 000 грн.
Позов мотивовано тим, що 27 січня 2016 року о 17 год. 20 хв. ОСОБА_2 на 168 км + 150 м автодороги М 19 (Доманово - Ковель - Чернівці - Теребляче) на території Луцького району, керуючи автомобілем Фольксваген - Кадді д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, в порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю БМВ д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , що рухався по головній дорозі в напрямку міста Дубно, в результаті чого відбулося зіткнення і автомобіль БМВ з`їхав у кювет. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Луцького міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
26 січня 2016 року страховиком - ПАТ СК «ПЗУ Україна» було видано поліс № АІ/9123665 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (забезпечений транспортний засіб - Фольксваген - Кадді д.н.з.      НОМЕР_1 ), згідно з яким страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн.
26 січня 2016 року додатково з ПАТ СК «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті (забезпечений транспортний засіб - Фольксваген-Кадді д.н.з. НОМЕР_1 ), згідно з яким страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн.
У зв`язку з цим, позивач просила стягнути з ПАТ СК «ПЗУ Україна» на її користь страхове відшкодування в розмірі 150 000 грн.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 22 вересня 2017 року, позов задоволено повністю.
Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі - 150 000 грн страхового відшкодування.
Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що розмір фактично завданих позивачу збитків суттєво перевищує ліміт відповідальності відповідача за договорами страхування -  150 000 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У жовтні 2017 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 вересня 2017 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до Апеляційного суду Волинської області.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та передати справу на новий розгляд до Апеляційного суду Волинської області.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами обох інстанцій безпідставно не взято до уваги висновок № 0154 від 29 лютого 2016 року інженерно - технічного дослідження спеціаліста ОСОБА_3 . 
Згідно з проведеним дослідженням характер ушкоджень цих автомобілів з технічної точки зору не відповідає обставинам дорожньо - транспортної пригоди, які викладені в поясненнях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в частині взаємного контакту вказаних автомобілів, як за геометричними параметрами пошкоджень та їх взаємною суперечністю між собою, так і за механізмом зіткнення цих автомобілів загалом.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомили страховику про те, що транспортні засоби не мали не усунених пошкоджень до вказаної дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), що суперечить висновкам проведеного дослідження.
Заявник вважає, що обидва учасника ДТП не сприяли, а перешкоджали страховику у розслідуванні причин та обставин ДТП, чим порушили вимоги пункту 33. 1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та позбавили страховика можливості встановити розмір заподіяної шкоди.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.
Рух справи в суді касаційної інстанції.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України               від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
18 травня 2018 року справу № 161/5264/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом встановлено, що 26 січня 2016 року між ПАТ СК «ПЗУ Україна» та                            ОСОБА_4 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9123665, забезпеченим транспортним засобом за яким був автомобіль Фольксваген - Кадді, номерний знак НОМЕР_1 . Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, встановлена в розмірі 50 000 грн. 
В той же день, 26 січня 2016 року, між ПАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті № DC.AL 9123665, згідно з яким ліміт відповідальності встановлено в розмірі 100 000 грн. (забезпечений транспортний засіб - той же автомобіль Фольксваген - Кадді, номерний знак НОМЕР_1 ).
Постановою Луцького міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Цією постановою встановлено, що ОСОБА_2 27 січня 2016 року на 168 км+150 м автодороги М19 (Доманово - Ковель - Чернівці - Теребляче) на території Луцького району, керуючи автомобілем Фольксваген - Кадді д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, в порушення вимог пункту 16. 11 Правил дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю БМВ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі в напрямку місто Дубно, в результаті чого відбулось зіткнення, після чого автомобіль БМВ з`їхав у кювет. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
29 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
Згідно із звітом № PZU/0313/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеним суб`єктом оціночної діяльності          ОСОБА_5 14 лютого 2016 року на замовлення ПАТ СК «ПЗУ Україна», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу БМВ 530D, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 250 135 , 28 грн, що співпадає з його ринковою вартістю до пошкодження. При цьому вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 482 069, 43 грн, а вартість такого ремонту з урахуванням зносу - 170 965, 99 грн. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведений ОСОБА_5  03 лютого 2016 року. У звіті наведені деталі та опис пошкоджень, а також пошкодження, не пов`язані з ДТП.
За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 09 лютого 2016 року ОСОБА_1 відчужила ОСОБА_7 , належний їй автомобіль БМВ 530D за         100 000 грн. 
З повідомлення судового експерта № 7962 від 14 лютого 2017 року вбачається, що у зв`язку з відсутністю об`єкта дослідження експерт не мав можливості проведення судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої були поставлені питання: про ринкову вартість відновлювального ремонту автомобіля БМВ після дорожньо-транспортної пригоди та про ринкову вартість цього автомобіля до і після дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з висновком судової транспортно - трасологічної експертизи по матеріалах даної цивільної справи, складеним 14 лютого 2017 року, пошкодження, розташовані в передній лівій частині автомобіля ВМW, державний номер НОМЕР_2 (пошкодження лівої частини переднього бампера, лівої частини капоту, переднього лівого крила, переднього лівого колеса, передньої частини лівого порогу), могли утворитися за обставин, вказаних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , внаслідок виїзду автомобіля БМВ в кювет та зіткнення з придорожнім деревом. Крім інших, на автомобілі БМВ виявлено такі пошкодження: на передньому правому крилі починаються сліди тертя у вигляді потертості шару бруду, з напрямком дії слідоутворюючої поверхні спереду назад відносно поздовжньої осі автомобіля, які переходять на передню праву дверку, в задній частині переднього правого крила та передній частині передньої правої дверки наявна вм`ятина металу, з напрямком дії деформуючого зусилля спереду назад та дещо справа наліво відносно поздовжньої осі автомобіля. При цьому експертом встановлено, що на автомобілі Фольксваген - Кадді, державний номер НОМЕР_1 , мали місце, зокрема, такі пошкодження: на задній лівій боковій частині переднього бампера наявні сліди тертя у вигляді потертості верхнього шару пластика, деформоване переднє ліве крило у вигляді вм`ятини металу в районі арки переднього лівого колеса. З наданих фотознімків, на підставі яких проводилося експертне дослідження, неможливо визначити величину, характер та напрямок утворення пошкоджень, наявних у передній правій частині автомобіля БМВ і передній лівій частині автомобіля Фольксваген - Кадді, тому провести їх взаємне співставлення та визначити, чи відповідає характер даних пошкоджень обставинам, які викладені в поясненнях водіїв ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , не представляється можливим.
У додатковому власноручному письмовому поясненні ПАТ СК «ПЗУ Україна» від 02 березня 2016 року водій автомобіля Фольксваген - Кадді ОСОБА_2 зазначив, що в момент ДТП він зіткнувся передньою лівою частиною з автомобілем БМВ і під час цього зіткнення пошкодив переднє ліве крило та отримав невелику подряпину на бампері. Ці пошкодження співпадають з тими, які виявлені при проведенні експертного дослідження.
Листом від 30 березня 2016 року відповідач ПАТ СК «ПЗУ Україна» відмовило позивачу ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
На підставі статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 6 цього Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно якого, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Під оціненою шкодою розуміється процес визначення вартості майна на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами.
Згідно із статтею 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Із матеріалів справи вбачається, що згідно із звітом № PZU/0313/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 14 лютого 2016 року на замовлення ПАТ СК «ПЗУ Україна», ринкова вартість належного позивачу транспортного засобу БМВ 530D до дорожньо-транспортної пригоди становить 250 135,28 грн, а вартість його відновлювального ремонту - 482 069,43 грн.
З наведеного випливає, що транспортний засіб ОСОБА_1 вважається фізично знищеним, у зв`язку з чим вона має право на відшкодування різниці між вартістю її автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Позивачем було надано суду першої інстанції договір купівлі - продажу транспортного засобу від 09 лютого 2016 року на підтвердження ринкової вартості свого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, за яким вона відчужила ОСОБА_7 належний їй автомобіль БМВ 530D за 100 000 грн. 
Виходячи з цього, різниця між вартістю транспортного засобу до та після пригоди становить 150 135,28 грн. 
В свою чергу представник відповідача надав апеляційному суду звіт № SOS-170425-02899, складений 27 квітня 2017 року (дата оцінки 03 лютого 2016 року) товариством з обмеженою відповідальністю «СОС Сервис Україна», згідно з яким орієнтовна ринкова вартість автомобіля БМВ 530D після пошкодження становить 79 169,29 грн, що менше, ніж ціна, за яку ОСОБА_1 продала свій транспортний засіб.
Виходячи із визначеної звітом вартості, різниця між вартістю автомобіля позивача до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 170 965,99 грн. (250 135,28 - 79 169,29).
Отже в будь-якому випадку згідно з наданими сторонами суду доказами різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди перевищує встановлений вищезгаданими договорами страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 січня 2016 року, забезпеченим транспортним засобом за якими був автомобіль Фольксваген-Кадді, номерний знак НОМЕР_1 , ліміт відповідальності ПАТ СК «ПЗУ Україна» у загальному розмірі 150 000 грн.
Верховний Суд погоджується з висновками суду попередніх інстанцій про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення страхового відшкодування в сумі   150 000 грн.
Судами попередніх інстанцій вірно не взято до уваги висновок № 0154 від 29 лютого 2016 року інженерно -технічного дослідження спеціаліста ОСОБА_3 , оскільки він суперечить сукупності інших наявних та досліджених судами доказів, а саме: постанові Луцького міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року, письмовим поясненням водіїв автомобілів безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди та письмовим поясненням водія ОСОБА_2 про пошкодження його автомобіля, що утворилися внаслідок ДТП, звітом № PZU/0313/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 14 лютого 2016 року, висновку судової транспортно - трасологічної експертизи по матеріалах даної цивільної справи, складеним 14 лютого 2017 року, поясненням експерта ОСОБА_8 в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій, які підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди та причини і обставини її настання.
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги щодо приховування позивачем всіх відомих їй обставин - наявності пошкоджень автомобілів, які були отримані до дорожньо-транспортної пригоди, так як апеляційним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 у повному обсязі виконала свої обов`язки перед страховою компанією, передбачені статтею 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і надала повне сприяння у розслідуванні причин та обставин дорожньо - транспортної пригоди.
Підсумовуючи вищенаведене Верховний Суд зазначає, що доводи касаційної скарги ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» залишити без задоволення. 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 вересня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | І. В. Литвиненко
| В. С. Висоцька
| І. М. Фаловська