ПОСТАНОВА
Іменем України

23 жовтня 2019 року 
Київ
справа №357/10134/17
провадження №К/9901/32368/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.
розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції Рудь Олександра Віталійовича про скасування постанови, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Собківа Я. М., суддів: Петрика І. Й., Сорочка Є. О.
І. Суть спору
1. У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції Рудь Олександра Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 685073 від 26 серпня 2017 року.
2. В мотивування позову позивач зазначає, що 26 серпня 2017 року він, керуючи автомобілем "Renault Trafic", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі Київ-Чоп, був зупинений працівником поліції.
2.1. Стверджує, що інспектор прийняв постанову серії АР № 685073, якою наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за порушення пункту 14.6а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), що полягло у здійсненні обгону на перехресті нерівнозначних доріг.
2.2. Вважаючи постанову серії АР № 685073 від 26 серпня 2017 року про накладення адміністративного стягнення неправомірною, оскільки позивач стверджує, що не порушував Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про її скасування.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. ОСОБА_1 , керуючи 26 серпня 2017 року автомобілем марки "Renault Trafic", на автомобільній дорозі Київ-Чоп, 330 км, був зупинений інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції Рудь Олександром Віталійовичем, яким прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 685073 від 26 серпня 2017 року.
4. З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що 26 серпня 2017 року о 14 год. 15 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Renault Trafic", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі Київ-Чоп, 330 км, порушив вимоги пункту 14.6а Правил дорожнього руху та здійснив обгін на перехресті нерівнозначних доріг, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
5. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено.
6. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
7. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року скасовано постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року та прийнято нову, якою в позові відмовлено.
8. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, прийшов до висновку про правомірність оскаржуваної постанови, оскільки позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
IV. Касаційне оскарження 
9. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
10. В обґрунтування касаційної скарги вказує на відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху. Разом з цим відповідач прийняв оскаржувану постанову безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, що свідчить про протиправність дій відповідача. 
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
11. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
12. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
13. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
14. Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
15. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.
16. Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
17. Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
18. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
19. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).
20. Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
21. В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
22. У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
23. Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
23.1. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
24. Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
25. Так, пунктом 14.6 (а) Правил дорожнього руху обумовлено про заборону обгону на перехресті. 
26. Частиною другою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів
27. Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
28. За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
VI. Позиція Верховного Суду
29. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про надання уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції права на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.
30. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
31. Таким чином під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.
32. З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що 26 серпня 2017 року о 14 год. 15 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Renault Trafic", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі Київ-Чоп, 330 км, порушив вимоги пункту 14.6а Правил дорожнього руху та здійснив обгін на перехресті нерівнозначних доріг, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП.
33. Верховний Суд звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
34. Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
35. Слід зауважити на помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо недоведення позивачем належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, оскільки відповідно до вимог статті 71 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних судових рішень) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
36. Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем пункту 14.6а Правил дорожнього руху, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.
37. За такого правового врегулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 685073 від 26 серпня 2017 року у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.
38. Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції цілком правомірно задовольнив позовні вимоги.
39. Київський апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції.
40. З огляду на викладене та, зважаючи на приписи статті 352 КАС України, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року підлягає скасуванню, а постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року - залишенню в силі.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2.          Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року скасувати.
3.          Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17  жовтня 2017 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          В. М. Бевзенко
                                                                                                              Н. А. Данилевич