Постанова
Іменем України
 
06 листопада 2019 року 
м. Київ
 
справа № 381/3693/16-ц
провадження № 61-26726св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Кузнєцова В. О.,
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,                 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМФІ ТРЕЙД», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року у складі судді Осаулової Н. А. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Голуб С. А., Таргоній Д. О.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФІ ТРЕЙД» (далі - ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД») про захист прав споживача.
Позов обґрунтований тим, що 28 грудня 2015 року він у магазині «COMFY» придбав мобільний телефон Huawei P8 Lite White за 5 939,01 грн. Під час користування телефоном ОСОБА_1 виявив недолік. 18 травня 2016 року, позивач звернувся до магазину з метою здати телефон для ремонту, однак представник магазину на його заяву в строк до 14 календарних днів усунути недолік або замінити товар, та надати на час ремонту товар із підмінного фонду, відмовився. Позивач зазначає, що після довгих суперечок з представником магазину, ним передано телефон за актом прийому-передачі, проте згодом позивачем виявлено, що в акті дрібним шрифтом написано, що він надає згоду на ремонт телефону в строк до 31 робочого дня з дня відправлення телефону для ремонту в сервісний центр. В той же день, позивач поштою відправив заяву на адресу ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» з вимогою проведення ремонту, або заміни товару, в установлений законом строк. 16червня 2016 року позивач отримав смс-повідомлення, щодо готовності відремонтованого товару, в той же день позивач отримав товар з усунутим недоліком. Зазначає, що останнім днем установленого законом строку для усунення недоліків було 01 червня 2016 року, строк його затримки становить 14 календарних днів, таким чином, сума неустойки становить 831,46 грн. При зверненні до відповідача з письмовою вимогою про сплату неустойки, відповідач йому відмовив, чим порушив його права, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». 
Таким чином, позивач просив стягнути з ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» неустойку за затримку усунення недоліків товару неналежної якості понад установлений строк в розмірі 831,46 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року позов залишено без задоволення; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 551,20 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторони в акті прийому-передачі товару 18 травня 2016 року погодили, що строк ремонту товару становить 31 робочий день, позивач погодився із вищевказаним строком ремонту товару та підписав акт. Відповідачем виконано погоджені умови та повернуто у визначені сторонами строки відремонтований товар. Стягуючи з позивача на користь держави судовий збір, суд виходив з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено; рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року залишено без змін.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відмову  у задоволенні позову грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, оскільки відповідач відремонтував телефон у погоджені сторонами строки.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), 
ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Короткий зміст вимог заперечень (відзиву) на касаційну  скаргу
У грудні 2017 року ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД», подало заперечення та просило відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що права позивача як споживача порушені не було.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою ВССУ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі; матеріали справи № 381/3693/16-ц витребувано з міськрайонного суду.
Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII«Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
17 травня 2018 року справу № 381/3693/16-ц та матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Установлено, що 28 грудня 2015 року позивач придбав у магазині ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД», що розташований на вул. Дніпровська Набережна, 33 в м. Київ, мобільний телефон смартфон марки Huawei P8 Lite White вартістю 5 939,01 грн.
18 травня 2016 року, позивач звернувся до директора магазину «COMFY»,                 ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» із письмовою заявою, в якій просив, відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», в строк                              до 14 календарних днів з дати звернення безоплатно усунути виявлений недолік у мобільному телефоні. Якщо усунення недоліків є неможливим, просив замінити придбаний товар на інший, цієї ж моделі та кольору, якщо заміна не можлива, просив повернути грошові кошти, сплачені за товар. На час ремонту просив надати йому аналогічний товар.
Згідно акту прийому-передачі товару від 18 травня 2016 року ОСОБА_1 передав представнику магазину телефон марки Huawei P8 Lite White, SN: НОМЕР_1 , для передачі до сервісного центру з метою проведення ремонту.
В акті прийому-передачі сторони погодили, що в разі проведення гарантійного ремонту товару, строк його проведення не може перевищувати 31 робочий день, з дня відправки в АСЦ.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. 
Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частин першої і другої статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно частини першої статті 550 ЦК Україниправо на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суди безпідставно відмовили у задоволенні позову, оскільки ними не враховано того, що представники магазину ввели позивача в оману, внаслідок чого ним підписано акт, у якому дрібним шрифтом зазначено 31- денний строк для ремонту товару.
Суди повно та всебічно дослідили й оцінили всі наявні матеріали та обставини справи і дійшли обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки сторонами в акті прийому-передачі товару 18 травня 2016 року було узгоджено, що строк ремонту товару становить 31 робочий день.
Своїм підписом ОСОБА_1 засвідчив, що погоджується із вищевказаним строком ремонту товару, а відповідач, в свою чергу, виконав погоджені умови та повернув у визначені сторонами строки товар.
Суд касаційної інстанції погоджується із такими висновками судів першої та апеляційної інстанції, оскільки вони зроблені на підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи із правильним застосуванням норм матеріального права. 
Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд безпідставно стягнув із нього судовий збір за подання позову. Так, позивач є споживачем послуг, звернувся до суду за захистом прав саме як споживач, а тому він звільнений від сплати судового збору. Крім того, відповідач не поніс судових витрат, які йому необхідно компенсувати.
Касаційна скарга у цій частині підлягає задоволенню з огляду на таке.
У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку правових відносин, на які поширюється його дія, проте з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої слабкої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо.
Ураховуючи, що Законом України «Про захист прав споживачів» регулюються відносини між споживачами товарів і послуг та продавцями товарів і послуг, а також визначається механізм захисту прав споживачів товарів і послуг, положення Закону України «Про захист прав споживачів» підлягають застосуванню до спірних правовідносин нарівні з іншими актами цивільного законодавства України. 
Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.
У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний аналіз зазначеного закону та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок про те, що відсутність у переліку такої категорії, як споживачі, не означає, що вони не звільнені від сплати судового збору, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, зокрема, частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору».
Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.
Порушені права підлягають захисту як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стаття 1 ЦПК України 2004 року, стаття 2 ЦПК України).
Зазначений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження                 № 14-57цс18).
Суд першої інстанції стягуючи судовий збір із позивача, та апеляційний суд, який погодився з такими висновками суду першої інстанції, наведеного не урахували, не звернули уваги на те, що ОСОБА_1 , як споживач звільнений від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу, а тому оскаржувані судові рішення у частині стягнення з позивача судового збору не можуть вважатися законними та обґрунтованими.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції, в частині стягнення з позивача судових витрат підлягають скасуванню.
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення позовних вимог про стягнення неустойки суд касаційної інстанції залишає без змін, оскільки відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивач під час подання позову, апеляційної та касаційної скарг судовий збір не сплачував. З огляду на зазначене, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня               2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 вересня                       2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь держави 551,20 грн судового збору скасувати, судові витрати віднести на рахунок держави.
В іншій частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області                                  від 11 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області                          від 19 вересня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                     В. О. Кузнєцов
 
Судді:                                                                                                 В. С. Жданова
 
                                                                                                            В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                            С. О. Карпенко
 
                                                                                                            В. А. Стрільчук