ПОСТАНОВА
Іменем України

25 вересня 2019 року 
Київ
справа №819/198/17
адміністративне провадження №К/9901/15728/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М., Жука А.В.,
за участю: секретаря судового засідання Корецького І.О.,
позивача: представника Ступак Д.В.,
відповідача: представник не з`явився, скаржника: не з`явився, 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 від 14.04.2017 у складі колегії суддів: Подлісної І.М. (головуючий), Дерех Н.В., Ходачкевич Н.І. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 у складі колегії суддів: Попка Я.С. (головуючий), Хобор Р.Б., Сеника Р.П. у справі №819/198/17 за позовом Прокуратури Тернопільської області до  Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          Прокуратура Тернопільської області (надалі - Прокуратура) звернулася до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - Департамент) про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту Рагімової А.Н. від 02.02.2017 у виконавчому провадженні №52876084.
2.          У судовому засіданні 11.04.2017 Тернопільським окружним адміністративним судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови суду, якою позовні вимоги задоволено повністю.  Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту Рагімової А.Н. від 02.02.2017 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №52876084.
3.          Повний текст постанови Тернопільського окружного адміністративного суду датовано 14.04.2017.
4.          Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.04.2017 залишено без змін.
5.          Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено:
5.1.          Наказом прокурора Тернопільської області від 03.12.2015 №1119-к ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звільнено з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Прокуратури. 
5.2.          Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 у справі №826/1837/16 вказаний наказ скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника             відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації Прокуратури з 04.12.2015.
5.3.          12.07.2016 Львівським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №819/3567/15/876/1837/16.
5.4.          Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 у справі  №826/1837/16 виправлено описку, допущену в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016,  постановлено, що п`ятий абзац резолютивної частини даної постанови суду слід читати в наступній редакції: "Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника       відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури з 04.12.2015".
5.5.          Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 у справі  №826/1837/16 задоволено заяву Прокуратури та роз`яснено, що ОСОБА_1 необхідно поновити   на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури з 04.12.2015.
5.6.          Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі №826/1837/16 у задоволенні заяви Прокуратури про роз`яснення постанови від 12.07.2016 та ухвали від 27.09.2016 Львівського апеляційного адміністративного суду відмовлено.
5.7.          Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Рагімової А.Н. від 14.11.2016 відкрито виконавче провадження ВП №52876084 з виконання виконавчого листа №819/3567/15/876/1837/16, виданого Львівським апеляційним адміністративним судом 12.07.2016. 
5.8.          Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Рагімовою А.Н. від 27.12.2016 у виконавчому провадженні №52876084 за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення на боржника - Прокуратуру, накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.
5.9.          Наказом в.о. прокурора Тернопільської області від 13.01.2017 №23к старшого радника юстиції ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу  оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Прокуратури з 04.12.2015, про що державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Рагімову А.Н. повідомлено листом Прокуратури від 13.01.2017 листом №11/55 вих.17. 
5.10.          Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Рагімовою А.Н. від 02.02.2017 у виконавчому провадженні №52876084 за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення на боржника - Прокуратуру, накладено штраф у розмірі 10200,00 грн.
6.          Суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що позивач, фактично, виконав судове рішення у справі №826/1837/16, а незгода стягувача з наказом про поновлення його на певній посаді, не є свідченням невиконання боржником відповідного      судового рішення. Крім того, суди зазначили, що станом на час винесення оспорюваної постанови, попередню постанову про накладення штрафу від 27.12.2016 у виконавчому провадженні №52876084 Прокуратурою оскаржено у судовому порядку і тому у державного виконавця не було підстав стверджувати про повторне невиконання боржником судового рішення. 
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
7.           ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 і від 14.04.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017, в якій просить їх скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
7.1.          Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень неправильно застосовані норми матеріального права і допущені порушення норм процесуального права. Зокрема, скаржник вважає, що суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин норми статей 8, 124 та 129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) і 1 Протоколу до Конвенції та практику Європейського Суду з прав людини. Також, скаржник посилається на протиправність видачі Прокуратурою наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді, що не передбачена штатним розписом і кошторисом бюджетної установи, у зв`язку з чим, на його думку, належного виконання судового рішення у справі №826/1837/16 не відбулось. 
7.2.          Окрім того, скаржник наголошує на підписанні позовної заяви від імені Прокуратури неуповноваженою особою, а саме, заступником прокурора Тернопільської області Галицьким О. В. , який не може вважатись керівником Прокуратури у розумінні приписів статті 11 Закону України     "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (надалі - Закон №1697-VII).
8.          Позивач подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
8.1.          На обґрунтування відзиву позивач зазначає, що оскаржувані судові рішення постановлені на основі правильного застосування норм матеріального права, а також з дотриманням норм процесуального права, тому підстави для їх скасування відсутні.
8.2.          Що стосується доводів касаційної скарги з приводу відсутності у заступника прокурора Тернопільської області Галицького О.В. повноважень на підписання позовної заяви від імені Прокуратури, то позивач зазначив, що відповідні повноваження передбачені частиною 1 статті 24 Закону №1697-VII і пунктом 1.13 Регламенту Прокуратури, що затверджений наказом прокурора Тернопільської області від 12.02.2014 №61 (надалі - Регламент).
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції: 
9.          15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII, окрім норм, визначених у пункті 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" цього Закону. 
10.          Відповідно до частин 1-2 статті 10 Закону №1697-VII (в редакції чинній на момент подання позовної заяви, надалі - відповідна редакція), у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя. Регіональну прокуратуру очолює керівник регіональної прокуратури - прокурор області, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя, який має першого заступника та не більше трьох заступників.
11. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 11 Закону №1697-VII у відповідній редакції, керівник регіональної прокуратури представляє регіональну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.
12.          Частиною 3 цієї статті у відповідній редакції передбачено, що у разі відсутності керівника регіональної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника регіональної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника регіональної прокуратури.
13.          Таким чином, за загальним правилом, повноваження щодо здійснення представництва регіональної прокуратури у відносинах з органами державної влади надані її керівнику і лише в разі відсутності останнього такі повноваження може виконувати перший заступник, а у разі відсутності першого заступника - один із заступників, відповідно.
14.          Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позовну заяву Прокуратури було подано до Тернопільського окружного адміністративного суду 09.02.2017 та підписано від імені позивача заступником прокурора Галицьким О.  
15.          За приписами частин 1, 7 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час подання позову до суду і прийняття оскаржуваних судових рішень, надалі - КАС України), сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.
16.          Системний аналіз наведених норм Закону №1697-VII у відповідній редакції та КАС України,      дає підстави для висновку, що заступник прокурора Тернопільської області був уповноважений підписувати позовну заяву Прокуратури лише у разі відсутності на дату її підписання і подання прокурора Тернопільської області та його першого заступника. Проте, доказів відсутності 09.02.2017 прокурора Тернопільської області та його першого заступника позивачем не надано. 
17.          Доводи позивача з приводу наявності у заступника прокурора Тернопільської області     Галицького О.В. повноважень підписувати позовну заяву від імені Прокуратури з підстав, передбачених частиною 1 статті 24 Закону №1697-VII і пунктом 1.13 Регламенту, слід відхилити.
18.          Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 2 Закону №1697-VII у відповідній редакції, на прокуратуру покладається функція щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.
19.          Повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій закріплені у розділі IV Закону №1697-VII у відповідній редакції, до якого включено статтю 24, на яку позивач посилається  в обґрунтування наявності у заступника прокурора Тернопільської області Галицького О.В. повноважень на підписання позовної заяви від імені Прокуратури. 
20.          Згідно з частинами 1, 4 статті 23 Закону №1697-VII у відповідній редакції, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором  у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
21.          Частиною 1 статті 24 Закону №1697-VII у відповідній редакції, що регулює особливості здійснення окремих форм представництва інтересів громадянина або держави в суді, визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.
22.          Частиною 7 цієї статті у відповідній редакції встановлено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.
23.          За приписами частини 2 статті 60 КАС України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до адміністративного суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" . Для представництва інтересів громадянина в адміністративному суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання адміністративному суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 108 цього Кодексу.
24.          Відтак, закріплені частиною 1 статті 24 Закону №1697-VII повноваження щодо підписання  заступником керівника регіональної прокуратури, у тому числі, позовної заяви повинні реалізуватись у чітко визначених законодавством випадках, а саме, у разі здійснення таким органом прокуратури представництва інтересів громадянина або держави в суді. 
25.          Натомість, позовна заява в межах даної справи була подана на захист прав, свобод та інтересів Прокуратури, як самостійного позивача у статусі юридичної особи, а не на виконання Прокуратурою функції щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді у порядку, передбаченому  статтею 60 КАС України. Тому, частина 1 статті 24 Закону №1697-VII у відповідній редакції не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
26.          Що стосується посилання позивача на Регламент, то за змістом пунктів 11-11.2 наказу Генерального прокурора України від 19.01.2017 №15 "Про основні засади організації роботи", вирішено важливі процедурні питання організації та порядку роботи регіональних прокуратур визначати регламентами. Регламенти розробляти підрозділам організаційного забезпечення з урахуванням пропозицій інших самостійних структурних підрозділів та затверджувати наказами керівників регіональних прокуратур. У регламентах встановлювати основні засади, порядок і методи управлінської діяльності, зокрема з питань розподілу повноважень між керівниками різного рівня, роботи структурних підрозділів та їх взаємодії, підготовки і розгляду документів, прийняття організаційно-розпорядчих актів, планування роботи, виїздів до прокуратур, виклику керівників та працівників прокуратур до прокуратур вищого рівня, підготовки та проведення нарад, контролю виконання, аналітичної та методичної роботи.
27.          Відповідно до пункту 1.13 Регламенту, перший заступник або заступник прокурора області згідно з розподілом обов`язків є повноважними особами для підписання довіреностей, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами у справах, де прокуратура області та її службові особи виступають як сторони, треті особи або суб`єкти оскарження.
28.          Разом з тим, згідно зі статтею 4 Закону №1697-VII у відповідній редакції, організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
29.          Слід наголосити, що Законом №1697-VII у відповідній редакції та/або іншими законами України не передбачено можливості керівника регіональної органу прокуратури делегувати повноваження щодо представництва регіональної прокуратури у взаємовідносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, окрім випадків, передбачених частиною 3 статті 11 цього Закону.
30.          Тому, сама лише наявність відповідних повноважень заступника керівника у Регламенті, не є самостійною підставою для підписання ним позовної заяви від імені регіональної прокуратури, оскільки суперечить нормам статті 11 Закону №1697-VII.
31.          Крім того, положення пункту 1.13 Регламенту також стосуються виконання Прокуратурою функцій з представництва інтересів громадянина або держави в суді в порядку, передбаченому статтею 24 Закону №1697-VI у відповідній редакції, а не здійснення її представництва у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.
32.          З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що позовну заяву від імені Прокуратури підписано особою, яка не мала на це відповідних повноважень.
33.          Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017), касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
34.          Згідно з частиною 1 статті 354 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
35.          Пунктом 2 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду у разі, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.
36.          Таким чином, касаційна скарга підлягає до задоволення частково, а оскаржувані судові рішення слід скасувати і залишити позовну заяву без розгляду.
37.          Враховуючи ту обставину, що вступна та резолютивна частини та повний текст судового рішення суду першої інстанції містять різні дати їх прийняття, що не було усунуто шляхом виправлення описки у відповідності до норм КАС України і зважаючи на вимоги касаційної скарги, скасуванню за наслідками касаційного перегляду підлягають як вступна та резолютивна частини постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.04.2017, так і постанова цього суду від 14.04.2017.  
Керуючись ст.ст. 344, 349, 355-356, 359 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Вступну та резолютивну частину постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.04.2017, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.04.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017  у справі №819/198/17 за позовом Прокуратури Тернопільської області до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови - скасувати і залишити дану позовну заяву без розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя | В.М. Шарапа
Судді | В.М. Бевзенко
| А.В. Жук