ПОСТАНОВА
Іменем України

30 вересня 2019 року 
Київ
справа №820/10053/15
адміністративне провадження №К/9901/13632/18, №К/9901/13629/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Чиркіна С.М. розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом компанії «Родабелла Ентерпрайзес» до державного реєстратора Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Коновалової Я.А., третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Техпроект» про визнання дій протиправними, скасування запису та зобов`язання вчинити певні дії за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Техпроект», державного реєстратора Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Коновалової Я.А. на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у складі судді Сагайдака В.В. та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2016 року у складі колегії суддів Мельнікової Л.В., Бартош Н.С., Лях О.П.,           

В С Т А Н О В И В :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2015 року компанія «Родабелла Ентерпрайзес» (далі також - позивач) звернулося до суду з позовом до державного реєстратора Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Коновалової Я.А. (далі - відповідач, державний реєстратор), третя особа -Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Техпроект» (далі - ТОВ «Техпроект», третя особа), у якому просило:
- визнати протиправними дії державного реєстратора реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області по внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Виробнича фірма «Техпроект», згідно яких компанія «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», компанія «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» та компанія «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД» є учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект» і яким у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект» належать наступні частки: 14% - компанії «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», 16% - компанії «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» та 20% - компанії «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД»;
- скасувати запис державного реєстратора реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект», згідно яких компанії «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», компанії «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» та компанії «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД» у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект» належать наступні частки: 14% - компанії «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», 16% - компанії «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» та 20% - компанії «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД»;
- зобов`язати державного реєстратора реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про державну реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект», згідно яких компанії «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», компанії «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» та компанії «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД» у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект» належать наступні частки: 14% - компанії «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», 16% - компанії «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» та 20% - компанії «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД».
В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем було неправомірно вчинено державну реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект», згідно яких компанії «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», компанії «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» та компанії «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД» у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект» належать наступні частки: 14% - компанії «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», 16% - компанії «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» та 20% - компанії «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД».
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ науково-виробнича фірма «Техпроект» залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року змінено шляхом виключення з мотивувальної частини висновків суду про необхідність залишення без розгляду документів, пов`язаних з проведенням державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, про обов`язок державного реєстратора перевіряти у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна наявність записів щодо юридичної особи, щодо поновлення позивачу процесуального строку звернення до суду. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року залишено без змін.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що державний реєстратор за відсутності судового рішення про скасування державної реєстрації запису та документів, поданих юридичною особою з метою приведення їх у відповідність із судовим рішенням, повинен був перевірити наявність зареєстрованих в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних записів, та, встановивши їх наявність, мав залишити без розгляду документи, подані для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи. Таким чином, державний реєстратор неправомірно вчинив дії по внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про скасування державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ Науково-Виробнича фірма «Техпроект». Реєстратором не було враховано наявність зареєстрованих обтяжень, що свідчить про порушення Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та порушує права позивача як заставодержателя часток ТОВ «Техпроект».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Техпроект» та державний реєстратор Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Коновалова Я.А. звернулися з касаційними скаргами до Вищого адміністративного суду України, в яких просять скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Техпроект», Державного реєстратора Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Коновалової Я.А. подані 19 лютого 2016 року.
Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 22 лютого 2016 року та 11 березня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 820/10053/15, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак, розгляд справи цим судом не був закінчений.
Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Чиркіна С.М.
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року прийнято до свого провадження справу № 820/10053/15 та рекомендовано надати сторонам додаткові письмові пояснення у межах доводів касаційної скарги.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що компанії «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД», «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД» є учасниками (власниками часток статутного капіталу) Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми «Техпроект».
Компанія «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД» придбала частку, що становить 14% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект», у компанії «БЕСТ ТЕКНОЛОДЖІ ЛЛП» на підставі договору купівлі-продажу частки від 10 лютого 2014 року;
Компанія «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» придбала частку, що становить 16% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект», у Компанії «ФЕРОЗА ТРЕЙДІНГ С.А.» на підставі договору купівлі-продажу частки від 10 лютого 2014 року;
Компанія «БЛУПОІНТ АСЕТС ЛТД» придбала частку, що становить 20% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект», у Компанії «МАРКО ДЕВЕЛОПМЕНТ С.А.» на підставі договору купівлі- продажу частки від 10 лютого 2014 року.
Рішення про відступлення попередніми учасниками (компаніями «БЕСТ ТЕКНОЛОДЖІ ЛЛП», «ФЕРОЗА ТРЕЙДІНГ С.А.», «МАРКО ДЕВЕЛОПМЕНТ С.А.») своїх часток у статутному капіталі ТОВ НВФ «Техпроект» було прийнято загальними зборами учасників ТОВ НВФ «Техпроект» (протокол № 10 від 10 лютого 2014 року).
У зв`язку із змінами у складі учасників ТОВ НВФ «Техпроект», рішенням загальних зборів учасників Товариства було затверджено нову редакцію Статуту ТОВ «НВФ «Техпроект» та 12 лютого 2014 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів.
Між компаніями «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» та «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД» та позивачем було укладено ряд договорів застави майнових прав.
Так, 14 жовтня 2014 року між компанією «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД» (заставодавець) та компанією «Родабелла Ентерпрайзес» (заставодержатель) було укладено договір застави майнових прав, згідно якого компанія «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД», як учасник ТОВ НВФ «Техпроект», передала в заставу позивачу належну їй частку 20% статутного капіталу ТОВ НВФ «Техпроект» в розмірі 17 550 000,00 грн. 
Також 14 жовтня 2014 року між компанією «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» (заставодавець) та компанією «Родабелла Ентерпрайзес» (заставодержатель) було укладено договір застави майнових прав, згідно якого компанія «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД», як учасник ТОВ НВФ «Техпроект», передала в заставу позивачу належну їй частку 16% статутного капіталу ТОВ НВФ «Техпроект» в розмірі 14       040       000,00 грн.
Крім того 14 жовтня 2014 року між компанією ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД (заставодавець) та компанією Родабелла Ентерпрайзес (заставодержатель) було укладено договір застави майнових прав, згідно якого ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД, як учасник ТОВ НВФ «Техпроект», передала в заставу Позивачу належну їй частку 14% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Виробнича Фірма «Техпроект» в розмірі 12 285 000,00 грн.
Вищезазначені договори застави були укладені для забезпечення зобов`язань заставодавців, володільців часток ТОВ НВФ «Техпроект» перед заставодержателем (позивачем) за договорами позики, укладеними позивачем із вищезазначеними компаніями.
Сума позики, яку надав позивач:
- компанії «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД» склала 1 200 000,00 дол. США строком на 60 місяців (договір позики № 1410-3/L від 14 жовтня 2014 року),
- компанії «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» 1 000 000 дол. США строком на 60 місяців (договір позики № 1410-2/L від 14 жовтня 2014 року),
- компанії «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД» 850 000 дол. США строком на 60 місяців (договір позики № 1410-1/L від 14 жовтня 2014 року).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що вищезазначені договори в судовому чи іншому порядку недійсними чи нікчемними не визнавались, доказів визнання недійсними чи нікчемними договорів суду не надано. Судове рішення апеляційного господарського суду № 922/2369/14 від 18 лютого 2015 року посилань з цього приводу не містить.
Застава часток ТОВ НВФ «Техпроект» була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, про що здійснено відповідний запис.
Отже, застава часток ТОВ НВФ «Техпроект» була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на час розгляду справи є дійсною, судом не встановлено обставин щодо скасування зазначеного запису.
Підставою виникнення спірних правовідносин став факт виявлення позивачем 09 вересня 2015 року обставини зникнення запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про частки компаній «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД», «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД» у відомостях щодо ТОВ НВФ «Техпроект».
Натомість, в реєстрі містився запис щодо попередніх власників часток, а саме: «БЕСТ ТЕКНОЛОДЖІ ЛЛП», «МАРКО ДЕВЕЛОПМЕНТ С.А.» та «ФЕРОЗА - РЕЙДИНГ С.А.».
Позивач вважав, що державним реєстратором реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Коноваловою Я.А. було неправомірно внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю НВФ «Техпроект», всупереч заборони відчуження.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У касаційній скарзі ТОВ науково-виробнича фірма «Техпроект» вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано той факт, що позивач у даній справі не є заставодержателем корпоративних прав, а заставодержатель в силу закону не є власником майна - предмету договору застави. Крім того, скаржник вважає, що правочини із застави часток в статутному фонді ТОВ науково-виробнича фірма «Техпроект»  є нікчемними, а тому не можуть бути підставою позову та доказом у справі і не можуть породжувати будь-які правові наслідки.
У касаційній скарзі Державного реєстратора Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Коновалової Я.А. вказано на те, що судами першої та апеляційної інстанцій невірно тлумачені положення спіціальних норм права, які безпосередньо регламентують її діяльність під час вчинення нотаріальних дій, оскільки для належного виконання рішення суду апеляційної інстанції необхідно внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань завідомо неправдиву інформацію та порушити засади державної реєстрації.
Від учасників справи відзиву на касаційні скарги не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, в якій зазначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Харківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року та постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2016 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є частково обґрунтованими з огляду на наступне.
Розглядаючи дану справу та приймаючи рішення по суті позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій вважали, що між сторонами існує публічно-правовий спір, у зв`язку з чим розгляд даної справи слід здійснювати за правилами адміністративного судочинства.
З такими висновками судів колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).
У цій справі правовідносини стосуються правомірності дій державного реєстратора, пов`язаних з державною реєстрацією змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Виробнича фірма «Техпроект», згідно яких компанії «ДАМІАНІ ОВЕРСІЗ ЛІМІТЕД», «Б`ЯНКА ІНВЕСТІНГ ЛТД» та «БЛУПОІНТ АССЕТС ЛТД» у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Техпроект» належать частки 14%, 16% та 20% відповідно.
З висловлених позивачем у ході розгляду справи мотивів звернення до суду вбачається, що незаконність дій державного реєстратора, на думку позивача, порушує орпоративні права позивача, зокрема, щодо володіння ввідповідною часткою у статутному капіталі.
Відносини, пов`язані із захистом корпоративих прав суб`єктів господарювання регулюються, зокрема, Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час подання позову) господарським судам були підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів. 
Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує невирішений корпоративний спір, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з правомірністю державної реєстрацієї змін до установчих документів юридичної особи, стосовно визначення належності учасникам товариства часток у статутному капіталі, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.
Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що спір щодо правомірності дій державного реєстратора, пов`язані державною реєстрацією створення юридичною особи не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.
За таких обставин, спір у цій справі не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до статті 1 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. 
Згідно статті 1 ГК України господарські відносини виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.
Відповідно до частин першої та другої статті 20 ГК України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час подання позову) господарським судам були підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів. 
Як убачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між компанією «Родабелла Ентерпрайзес» та ТОВ НВФ «Техпроект» стосовно визначення належності учасникам часток у статутному капіталі, тобто існує корпоративний спір. При цьому, сторони не інформували суд про розгляд цього спору в інших судах.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.
Важливо, що на момент прийняття рішень судами першої та апеляційної інстанції у цій справі, Верховним Судом України, зокрема, в ухвалах від 25 червня 2008 року у справі № 6-7130св08, від 16 липня 2008 року у справі № 6-7848св08, від 24 грудня 2008 року у справі № 6-24762св06 та у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 522/27392/13-ц, вже була висловлена правова позиція стосовно непоширення юрисдикції адміністративних судів на спори, що виникають з подібних правовідносин, а саме корпоративного спору у формі оскарження державної реєстрації змін до установчих документів.
Аналогічна правова позиція щодо визначення судової юрисдикції у справах з аналогічним предметом позову міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 22 серпня 2018 року у справі № 805/4505/16-а, від 28 листопада 2018 року у справі № 815/3490/16.
Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від цієї правової позиції.
Таким чином, сформована відповідно до статей 37, 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 346 КАС України практика Великої Палати Верховного Суду (постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду, що забезпечує, зокрема, здійснення перегляду судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права) стосовно обов`язку касаційного суду, встановивши порушення судами правил юрисдикції адміністративних судів, закривати провадження у справі незалежно від доводів касаційної скарги, має вже сталий характер.
Метою розгляду однакової категорії справ у межах судів однієї юрисдикції є, серед іншого, забезпечення єдності судової практики.
Зокрема, Європейська комісія за демократію через право (Венеціанська комісія) у виходить з того, що принцип правової визначеності (legal certainty) має важливе значення для довіри до судової системи і верховенства права; правова визначеність також сприяє розвитку та економічного прогресу; необхідно, щоб суди, особливо вищі суди, створювали механізми для запобігання конфліктам та забезпечення узгодженості їхньої судової практики (Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 "Про верховенство права" (Venice Commission: the Rule of Law), що була прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року на основі зауважень її членів П`єтера Ван Дзіка (Нідерланди), Грет Халлер (Швейцарія), Джефрі Джоуела (Сполучене Королівство ), Каарло Туорі (Фінляндія); п. 44-50).
Колегія суддів також враховує, що у рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.
Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).
Згідно з висновками Конституційного Суду України, що сформовані у рішенні від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010, забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.
В Україні систему судів утворено згідно з положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.
Законом України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 5); суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частини перша статті 18). Головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура. Процесуальними кодексами України встановлено неоднакову процедуру судового провадження щодо різних правовідносин.
На підставі положень Конституції України про судову спеціалізацію (частина перша статті 125) і про гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55) в Україні утворено окрему систему судів адміністративної юрисдикції. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень визначено як безпосереднє завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 КАС України). Адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень у межах спеціалізації судів підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.
Частиною першою статті 354 КАС України встановлено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" ("Golder v. the United Kingdom"), заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Станєв проти Болгарії" ("Stanev v. Bulgaria"), заява № 36760/06, § 230).
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France №                    

88/1991/340/413).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Техпроект» та державного реєстратора Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Коновалової Я.А . підлягають частковому задоволенню, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню, а провадження у справі - закриттю, оскільки спір, що вини між учасниками у цій справі, має вирішуватися в порядку господарського судочинства.
Керуючись статтями 238, 239, 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359, пунктом 4 Перехідних положень КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Техпроект» та державного реєстратора Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Коновалової Я.А . задовольнити частково.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2016 року скасувати.
Провадження у справі за позовом компанії «Родабелла Ентерпрайзес» до державного реєстратора Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Коновалової Я.А., третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Техпроект» про визнання дій протиправними, скасування запису та зобов`язання вчинити певні дії закрити.
Роз`яснити, що спір може бути розглянуто, зокрема, за правилами господарського судочинства.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                            І.В. Желєзний
                                                                                                    С.М. Чиркін