ПОСТАНОВА
Іменем України

24 жовтня 2019 року 
Київ
справа №2а/0370/833/11
адміністративне провадження №К/9901/14598/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні    касаційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Івановича, Волинської митниці ДФС на постанову    Волинського окружного адміністративного суду від 7 травня 2015 року (суддя Плахтій Н.Б.)    та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2016 року (колегія у складі суддів: Кушнерика М.П., Мікули О.І., Курильця А.Р.)    у справі № 2а/0370/833/11 за позовом    Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2  до Волинської митниці ДФС, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі позивач, Підприємець) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Ягодинської митниці (після реорганізації Волинської митниці ДФС) (надалі відповідач, митний орган), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товарів, повернення надмірно сплаченої суми податку на додану вартість, стягнення збитків. 
В подальшому Державну казначейську службу України залучено до участі у справі як відповідача.
Розгляд справи здійснювався судами різних інстанцій неодноразово, судові рішення, які є предметом цього касаційного перегляду прийняті в порядку нового розгляду на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2015 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2015 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року в частині стягнення збитків скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року залишено без змін.
Позовні вимоги в частині стягнення збитків позивач обґрунтовує тим, що в результаті неправомірних дій митного органу, що полягали у затягуванні митного оформлення товару та винесенні протиправних рішень (рішення та картки), йому було завдано матеріальних збитків на загальну суму 26065,00 грн.
Волинський окружний адміністративний суд постановою від 7 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2016 року, позов задовольнив частково. Стягнув з Державного бюджету України на користь позивача збитки, заподіяні протиправними діями посадових осіб митного органу, в сумі 17 930,02 грн.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що витрати, понесені позивачем в період з 25 січня 2011 року (дата подання ВМД до митного оформлення) по 8 лютого 2011 року (дата прийняття митним органом рішення про визначення митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України), що складає 14 днів, є збитками, які зазнав позивач внаслідок неправомірних дій митного органу.
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, митний орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В запереченні на касаційну скаргу митний орган погоджується з висновком судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період 8 лютого 2011 року - 17 лютого 2011 року, просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення.
Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області в запереченні на касаційну скаргу позивача зазначає, що дії посадових осіб митного органу не виходили за межі чинного правового поля та просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відзив позивача на касаційну скаргу митного органу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційних скарг, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг.
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що на підставі зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу товару № 1/2010 від 4 червня 2010 року, укладеного між позивачем та підприємством «ІМЕХ Іvanushenko» (Німеччина), доповнень № 1 від 30 рудня 2010 року та № 2 від03 січня 2011 року, позивач 23 січня 2011 року ввіз на територію України товар (меблі, бувші у використанні), вагою 5985 кг, загальною вартістю 7163,50 Євро (77 194,26 грн).
Для митного оформлення даного товару декларантом ПП «СІА-БРОК» подані Ягодинській митниці документи, а саме: контракт, доповнення до контракту, рахунок-фактура; ВМД, міжнародну товарно-транспортну накладну тощо. При цьому, митна вартість товару була визначена за першим методом (за ціною договору щодо товарів, які імпортуються) та задекларована в сумі 77 194,26 грн, з яких митні платежі - ПДВ становить 15 438,85 грн.
8 серпня 2011 року митним органом відмовлено позивачу у митному оформленні товару у зв`язку з невідповідністю заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті 262 Митного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», заниження митної вартості при імпорті, наявності у митного органу цінової інформації, про що сформовано відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №205000017/1/00088.
Згідно з рішенням митного органу про визначення митної вартості товарів від 8 лютого 2011 року №205000017/2011/500020/1 митну вартість визначено за шостим методом.
17 лютого 2011 року позивачем подано нову ВМД №205070001/2011/002674, якою ціну товару визначено в розмірі, вказаному митницею.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2013 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії посадових осіб митного органу щодо проведення митного оформлення товару, позивачем згідно з вантажною митною декларацією від 25 січня 2011 року №205070001/2011/001124; визнано протиправними та скасовано рішення про визначення митної вартості товарів від 8 лютого 2011 року №205000017/2011/500020/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 8 лютого 2011 року №205000017/1/00088; стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачену суму податку на додану вартість в розмірі 69 541,75 грн.
Вказане рішення набрало законної сили.
За приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення судами попередніх інстанцій) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Суд погоджується з доводами судів першої та апеляційної інстанції, що вимоги про стягнення збитків за період з 8 лютого 2011 року по 17 лютого 2011 року задоволенню не підлягають, оскільки рішення про визначення митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України прийнято митним органом 8 лютого 2011 року і з цього часу декларант мав право звернутися до митниці з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, однак даним правом не скористався.
Суди попередніх інстанцій встановили період з 25 січня 2011 року по 8 лютого 2011 року транспортний засіб перевізника Przedsiebiorstvo Przewozowe Wnuk, що здійснював перевезення належного позивачу вантажу, простоював в очікуванні митного оформлення товару. 
Грошові кошти в сумі 1800 євро, нараховані за простій автомобіля РР25454 на митному складі міста Луцька, сплачені позивачем в повному обсязі, що стверджується фактурою №108/2011 від 11 лютого 2011 року, де зазначений спосіб оплати - готівка. Таким чином, відшкодуванню підлягають понесені позивачем витрати, пов`язані з простоєм транспорту за 14 діб в період з 25 січня 2011 року по 8 лютого 2011 року в розмірі 15130,02 грн (100 Євро х 14 х 10,807154 = 15130,02).
Факт проживання водія транспортного засобу ОСОБА_3 (Польща) в мотелі «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розміщений за адресою АДРЕСА_4, підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №12 від 11 лютого 2011 року, Вартість проживання становила 200 грн на добу без врахування харчування, та склала 3400,00 грн. Оплату вказаної суми здійснив позивач.
Отже, витрати, пов`язані з проживанням водія в мотелі під час простою транспорту за 14 діб в період з 25 січня 2011 року по 8 лютого 2011 року складають 2800,00 грн.
Суд  погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що оскільки за судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасовано рішення про визначення митної вартості товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України, а дії митного органу щодо визначення митної вартості товару з порушенням порядку застосування методів визначення митної вартості товарів визнано протиправними - витрати, понесені позивачем в період з 25 січня 2011 року (дата подання декларації до митного оформлення) по 8 лютого 2011 року (дата прийняття митним органом рішення про визначення митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України), що складає 14 днів, є збитками, які зазнав позивач внаслідок неправомірних дій митного органу.
Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1    ст. 350 КАС України    суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст. ст.    341,    345,    349,    350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Волинської митниці ДФС залишити без задоволення.
2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 7 травня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2016 року    у справі № 2а/0370/833/11 залишити в силі.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду