Постанова                                                  
Іменем України 
 
31 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 824/85/19
провадження № 61-15752ав19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,
за участю: 
секретаря судового засідання - Іванова В. А.,
 
учасники справи (сторони арбітражного спору):
позивач в арбітражному спорі- Banke Electromotive Anpartsselskab (Данія) (змінило назву на  Selskab 1 Af. 27. Marts 2019),
відповідач в арбітражному спорі (заявник)  - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Електронтранс» (Україна),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Електронтранс» на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 липня 2019 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Електронтранс» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 19 березня 2019 року у справі № 116/2018 за позовом Banke Electromotive Anpartsselskab (скорочене найменування - Banke Electromotive ApS) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Електронтранс» про розірвання контракту                             № 01/11/2016-ВЕ від 01 листопада 2016 року та стягнення 731 360 євро, витрат на правову допомогу в сумі 10 600 євро, 10 процентів від суми задоволеного позову та витрати зі сплати арбітражного збору, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Електронтранс» до Banke Electromotive ApS про стягнення              79 277,85 євро, відшкодування витрат на правову допомогу в сумі                                  2 471 436,50 грн та витрат зі сплати арбітражного збору,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заяви
 
Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (МКАС при ТПП України) рішенням від 19 березня 2019 року в справі                № 116/2018 за позовом Banke Electromotive Anpartsselskab (далі - Banke Electromotive ApS) (змінило назву на  Selskab 1 Af. 27. Marts 2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Електронтранс» (далі - ТОВ «СУНП «Електронтранс») про розірвання контракту № 01/11/2016-ВЕ від 01 листопада 2016 року та стягнення 731 360 євро, витрат на правову допомогу в сумі 10 600 євро, 10 процентів від суми задоволеного позову та витрати зі сплати арбітражного збору, за зустрічним позовом ТОВ «СУНП «Електронтранс») до Banke Electromotive ApS про стягнення                             79 277,85 євро, відшкодування витрат на правову допомогу в сумі                                   2 471 436,50 грн та витрат зі сплати арбітражного збору, розірвав контракт           від 01 листопада 2016 року № 01/11/2016-ВЕ (далі - контракт). Стягнув з ТОВ «СУНП «Електронтранс» на користь Banke Electromotive ApS 219 280 євро - суму сплачених авансових платежів та 6 546,06 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього - 225 826,06 євро. В решті позову відмовив. У задоволенні зустрічного позову ТОВ «СУНП «Електронтранс» відмовив.
У травні 2019 року ТОВ «СУНП «Електронтранс» звернулося до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення МКАС при ТПП України           від 19 березня 2019 року у справі № 116/2018.
Обґрунтовуючи вимоги заяви ТОВ «СУНП «Електронтранс» посилалося на те, що       рішення МКАС при ТПП України від 19 березня 2019 року було ухвалено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, оскільки згідно з пунктом               7.1 контракту всі спори та розбіжності, які можуть виникнути в процесі виконання даного контракту, будуть вирішуватись у встановленому законом порядку. Пунктом контракту 7.2 визначено, що у випадку неможливості вирішення спорів шляхом переговорів сторони передають їх на остаточне вирішення і розгляд у МКАС при ТПП України, місто Київ. На думку заявника таке арбітражне застереження звужує компетенцію МКАС при ТПП України до конкретного виду спорів. При цьому воно наполягало на тому, що жодна із позовних вимог позивача не охоплювалась арбітражною угодою. Також посилається на те, що арбітражна процедура не відповідала угоді сторін, а саме: на упереджене ставлення арбітра, відмову арбітра аналізувати докази, подані заявником та неправильну оцінку арбітром ціни позову.
 
У запереченнях на заяву Selskab 1 Af. 27. Marts 2019 вказувало на те, що вона є необґрунтованою та безпідставною, оскільки спір, що виник між сторонами охоплюється дією арбітражного застереження. Незгода учасника арбітражного розгляду з результатом вирішення спору арбітражним судом не є підставою для скасування такого рішення.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 16 липня 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «СУНП «Електронтранс» про скасування рішення МКАС при ТПП України    від 19 березня 2019 року, у справі № 116/2018 відмовив. Рішення МКАС при ТПП України від 19 березня 2019 року в справі № 116/2018 залишив без змін.
 
Ухвала суду мотивована тим, що сторони не визначали особливостей процедури арбітражного розгляду. Аргументів щодо невідповідності арбітражної процедури вимогам Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» заявник також не навів. Доводи про невідповідність арбітражної процедури угоді сторін є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними доказами та ґрунтуються лише на власному тлумаченні норм законодавства заявником.
 
Короткий зміст апеляційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи
У липні 2019 року ТОВ «СУНП «Електронтранс» подало до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 16 липня 2019 року з ухваленням нового рішення про задоволення заяви.
Апеляційна скарга ТОВ «СУНП «Електронтранс» мотивована неврахуванням судом того, що спір в частині стягнення грошових коштів не підпадав під обсяг арбітражної угоди, оскільки обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення сум позивач посилався на статтю 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Тобто позовна вимога про стягнення грошових коштів фактично є позадоговірною та не підпадає під обсяг арбітражної угоди. Ці аргументи судом були залишені поза увагою. Відмовляючи в задоволенні заяви в частині невідповідності арбітражної процедури угоді сторін суд виходив з ненадання заявником доказів такої невідповідності.  Разом з цим судом не враховано доводів про те, що він фактично був позбавлений можливості надати докази та просив суд витребувати докази на підтвердження цих обставин, однак суд необґрунтовано відмовив у витребуванні арбітражної справи, чим фактично унеможливив отримання та аналіз доказів, необхідних для повного та всебічного розгляду справи. Крім того суд знехтував його аргументами щодо невідповідності арбітражної процедури угоді сторін в частині визначення розміру арбітражного збору. 
 
У вересні 2019 року Selskab 1 Af. 27. Marts 2019 подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що доводи ТОВ «СУНП «Електронтранс» щодо неправильного тлумачення МКАС при ТПП України положень контракту в частині арбітражного застереження не мають обґрунтованого підтвердження, оскільки умовами контракту прямо передбачено, що усі суперечки, що виникають з або у зв`язку з цим контрактом, передаються на розгляд МКАС при ТПП України згідно з його регламентом, а правом, яке регулює контракт є матеріальне право України. Посилання заявника на неправильність визначення суми арбітражного збору є безпідставними, оскільки сума арбітражного збору була обчислена на підставі визначеної головою МКАС при ТПП України ціни позову. При цьому, заявником, у разі незгоди з визначенням ціни позову та арбітражного збору не був позбавлений права звернутися до арбітражного суду із заявою про виправлення помилки у такому підрахунку. Доводи заявника щодо неврахування арбітром наданих ним доказів та неправильного визначення ціни позову зводяться до незгоди заявника зі змістом арбітражного рішення.  
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що  01 листопада 2016 року між Banke Electromotive ApSяк замовником та ТОВ «СУНП «Електронтранс» як виконавцем був укладений контракт (підписаний 16 листопада 2016 року) згідно з яким виконавець зобов`язувався надати замовникові інжинірингові послуги: спроектувати вантажний автомобіль згідно із специфікацією (додаток № 1), який буде відповідати європейським стандартам (транспортний засіб категорії № 3 для дорожнього використання), розробити відповідну конструкторську документацію та виготовити дослідний зразок вантажного автомобіля, а замовник зобов`язався оплатити вартість послуг виконавця за встановленою в контракті ціною.
Рішенням МКАС при ТПП України від 19 березня 2019 року розірвано контракт.            Стягнуто з ТОВ «СУНП «Електронтранс» на користь Banke Electromotive ApS              219 280 євро - суму сплачених авансових платежів та 6 546,06 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього - 225 826,06 євро. В решті позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ТОВ «СУНП «Електронтранс» відмовлено.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною першою статті 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України та частини другої статті       34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:  а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували,  а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або  в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або              б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
Частинами першою та другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.
 
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» «арбітраж» - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону); «третейський суд» - одноособовий арбітр або колегія арбітрів.
 
Частиною першою статті 7 вказаного Закону визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.
 
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач Banke Electromotive ApS обґрунтовував свої вимоги про розірвання контракту порушенням відповідачем його умов, що були допущені в процесі виконання цього контракту, а відтак, підстави вважати, що вимога про розірвання контракту не підпадає під дію арбітражної угоди, відсутні.
 
Аргументи апеляційної скарги про те, що спір в частині стягнення грошових коштів не підпадав під обсяг арбітражної угоди, оскільки обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення сум позивач посилався на статтю 1212 ЦК України, є безпідставними, виходячи з наступного. 
Згідно з пунктом 7.1 контракту всі спори та розбіжності, які можуть виникнути в процесі виконання даного контракту, будуть вирішуватись у встановленому законом порядку. 
Пунктом контракту 7.2 визначено, що у випадку неможливості вирішення спорів шляхом переговорів сторони передають їх на остаточне вирішення і розгляд у МКАС при ТПП України, місто Київ. 
Контракт підписаний обома сторонами та в судовому порядку недійсним не визнавався.
Установивши, що сторони договору дійшли згоди про передачу на розгляд МКАС при ТПП України усіх, без виключень, спорів та розбіжностей, які можуть виникнути в процесі виконання контракту, чітко визначили арбітражну установу, якій будуть передані спори, що виникають з цього договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду на підставі підпункту «в» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України. 
 
Відповідно до статті 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.
 
За таких обставин суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування Міжнародним комерційним арбітражним судом норм матеріального права України при вирішенні спору та переглядати спір по суті.
 
У зв`язку із зазначеним доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у витребуванні арбітражної справи, чим фактично унеможливив отримання та аналіз доказів, необхідних для повного та всебічного розгляду справи не мають правового значення, оскільки у суду відсутні повноваження щодо перегляду спору по суті.
З аналогічних підстав колегія суддів відхиляє і  посилання заявника на те, що суд знехтував його аргументами щодо невідповідності арбітражної процедури угоді сторін в частині визначення розміру арбітражного збору. 
При цьому колегія суддів враховує також і те, що згідно з частиною першою статті 64 регламенту МКАС при ТПП України будь-яка зі сторін, повідомивши іншу сторону, може в розумний строк після одержання арбітражного рішення просити склад Арбітражного суду виправити допущені у рішенні помилки у підрахунках, описки, неточності або інші помилки аналогічного характеру. Склад Арбітражного суду, якщо він визнає прохання виправданим, повинен протягом 30 днів з дня його отримання внести відповідні виправлення. Такі виправлення також можуть бути внесені складом Арбітражного суду за власною ініціативою. 
Доказів про те, що заявником було подано заяву про неправильність визначення розміру арбітражного збору суду не надано, а тому відсутні підстави вважати, що його розмір визначений неправильно.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «СУНП «Електронтранс» не підтвердило існування визначених статтею 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»та статтею 459 ЦПК України підстав для скасування рішення МКАС при ТПП України від 19 березня 2019 року у справі № 116/2018.
Аргументи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 374, 375, 381-384, 459 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Електронтранс» залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 16 липня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 04 листопада 2019 року
 
Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. П. Курило