Постанова                                                  
Іменем України                                   
08 листопада 2019 року 
 
м. Київ
справа № 646/5735/14-ц
провадження № 61-15979св18
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,
 
учасники справи:
 
позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен банк Аваль»,
 
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року у складі судді Шуліка Ю. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від              31 травня 2016 року у складі колегії суддів: Довгаль А. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до                ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами від                     03 серпня 2007 року № 010-2/07/1-890-07 та від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08, укладених між банком та ОСОБА_1 відповідно до генеральної угоди від 03 серпня 2007 року № 674.
31 березня 2016 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 повторно заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, з огляду на те, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитних договорів, договори поруки та договори іпотеки та застосування наслідків недійсності правочинів.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня                      2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року, провадження у справі зупинено на підставі пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року до розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова по суті справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитних договорів, договори поруки та договори іпотеки та застосування наслідків недійсності правочинів.
Ухвалу суду першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що наявні підстави для застосування положень пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року, згідно з якими суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, яка вглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального або адміністративного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
29 червня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня                 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві                Петрову Є. В.
Аргументи учасників  справи 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що розгляд Дзержинським районним судом              м. Харкова справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитних договорів, договору поруки та договору іпотеки та застосування наслідків недійсності правочинів не унеможливлює розгляд вказаної справи по суті, оскільки кредитні договори, на підставі яких банком пред`явлено до відповідача позов, жодним судом України не визнано недійсними, а свою дію вони не припинили, тому застосуванню підлягає презумпція правомірності правочину. 
Зупинення провадження у вказаній справі є перешкодою у захисті банком своїх порушених прав. 
Подання клопотання про залишення позову без розгляду з наступним поданням позову, який є аналогічним попередньому, свідчить про зловживання                ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, небажання виконувати ним умов кредитних договорів та затягування відповідачем судового процесу з метою уникнення відповідальності.  
Заперечення на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 червня 2014 року відкрито провадження у вказаній справі.
28 жовтня 2014 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, з тих підстав, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи:                 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсними кредитних договорів, договорів поруки та договорів іпотеки.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2014 року провадження у справі зупинено на підставі положень пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року до розгляду Дзержинським районним судом вищевказаної цивільної справи по суті. 
12 листопада 2015 року від представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до суду надійшла заява про відновлення провадження у справі, у зв`язку з залишенням позову ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсними кредитних договорів, договорів поруки та договорів іпотеки без розгляду. 
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 листопада                2015 року провадження у справі відновлено.
31 березня 2016 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 повторно заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, з огляду на те, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних договорів, договорів поруки та договорів іпотеки та застосування наслідків недійсності правочинів.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України 2004 року суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об`єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов`язаний зупинити провадження у цій справі. 
Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України  2004 року, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України 2004 року суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.  
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Такий же висновок застосування норм права висловлено в постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16.
У справі, яка переглядається, предметом спору є стягнення заборгованості за кредитними договорами від  03 серпня 2007 року № 010-2/07/1-890-07 та від              03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08, укладених між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 відповідно до генеральної угоди від 03 серпня               2007 року № 674.
Підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду судом цивільної справи про визнання недійсними вказаних кредитних договорів. 
Проте, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсними зазначених кредитних договорів з огляду на презумпцію дійсності правочину виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді цієї справи наявність обставин, якими ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» обґрунтовував свої вимоги про стягнення заборгованості внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитних договорів, оскільки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» пред`явлено позов саме з таких підстав. До того ж, суд не вирішив питання про можливість об`єднання вказаних позовів.  
Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи. 
Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Відповідно до частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Разом з тим, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке. 
В абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року       № 3-рп/2003 вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Згідно з матеріалами касаційного провадження та відомостей з Єдиного державного реєстру, які є загальнодоступні, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року провадження у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відновлено.
З огляду на вказані обставини, скасування оскаржуваної ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року, не призведе до відновлення порушеного права ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з огляду на його відновлення постановленням ухвали Червонозаводським районним судом м. Харкова від 23 листопада 2016 року про відновлення провадження у вказаній справі, тому оскаржувані ухвали необхідно залишити без змін. 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 Є. В. Петров
                                                                                                            С. Ю. Мартєв
                                                                                                            В. М. Сімоненко