Постанова
Іменем України
 
04 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 761/27052/17
провадження № 61-45958св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Київська міська державна адміністрація, Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація, Подільська районна у місті Києві державна адміністрація, 
треті особи: Департамент освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Українець Л. Д., Шебуєвої В. А., від 12 вересня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2017 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київської міської державної адміністрації, Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, треті особи: Департамент освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради, Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, про зобов`язання вчинити дії.
 
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до Указу Президента України з 22 липня 1993 року її було включено до контрольних списків педагогічних працівників закладів освіти Подільського району м. Києва на першочергове отримання житла за пільговими категоріями: «педагогічний працівник» та «одинока мати». Вона разом зі своїм сином проживає у м. Києві та займає житлову площу 12,5 кв.м, є працівником освіти, пенсіонером за вислугою років. На її неодноразові звернення відповідачі повідомляли про неможливість надання їй житла, оскільки це буде порушуватиме права інших осіб, які також потребуються житла та знаходяться попереду її у списку на позачергове отримання житла.
За таких обставин позивач просила зобов`язати Київську міську державну адміністрацію забезпечити її житлом, шляхом надання їй окремої квартири в м. Києві, яка відповідатиме санітарним і технічним нормам, відповідно до вимог статей 45, 46, 47-49 Житлового кодексу України та видати ордер.
 
Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень
 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Макаренко І. О. від 13 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року, у задоволенні позову                    ОСОБА_1 відмовлено.
 
Судові рішення першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що черга позивача на отримання житлового приміщення станом на час розгляду справи судами не надійшла, а тому відсутні підстави для отримання нею житла поза чергою серед такої ж категорії осіб, які користуються такою ж пільгою на першочергове отримання житла та зараховані на квартирний облік раніше.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду,            ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.  
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не з'ясували обставини перебування позивача у черзі на першочергове отримання житла педагогічними працівниками.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 19 жовтня 2018 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 з 22 липня 1993 року перебуває на обліку в Шевченківському районі м. Києва на першочергове отримання житла, за пільговою категорією «одинока мати». Номер черги за списками: загальна черга (район/місто): 2592/22543; першочерговий (район/місто): 362/3314; за категорією обліку «одинокі матері» (район/місто): 98/ 880.
 
З листа Подільської районної в м. Києві державної адміністрації                                         № 106-106/Г-34-242 від 02 лютого 2017 року вбачається, що з 22 липня                  1993 року ОСОБА_1 також перебуває на квартирному обліку за місцем роботи у контрольному списку педагогічних працівників закладів освіти Подільського району. Станом на 05 вересня 2016 року позивач перебуває у цьому списку за № 11 (а.с. 81).
 
Листом Головного управління освіти і науки Київської міської державної адміністрації № 10-1/11-1149 від 14 грудня 2007 року ОСОБА_1 було повідомлено, що питання щодо поліпшення її житлових умов як педагогічного працівника та одинокої матері буде розглянуто згідно із чергою квартирного обліку та надходженням відповідної житлової площі на баланс управління.

Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Відповідно до статті 47 Конституції України Кожен має право на житло.
 
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
 
Порядок забезпечення житловим приміщенням громадян, які потребуються поліпшення житлових умов, регулюється Житловим кодексом Української PCP, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила).
 
Відповідно до статті 15 ЖК Української PCP та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)              від 31 січня 2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» повноваження обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, надання житла, видача ордеру на жиле приміщення, здійснення соціального квартирного обліку відповідно до чинного законодавства відносяться до компетенції районних в місті Києві державних адміністрацій.
 
Згідно із статтею 43 ЖК УРСР та пунктом 38 Правил, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
 
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
 
Статтями 45 ЖК УРСР та пунктом 44 Правил передбачено перелік категорій, які мають право на першочергове та позачергове отримання житла.
 
Окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.
 
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею  61 ЦПК України 2004 року.
 
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, правильно виходив із того, що забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Позивач не надала суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку зазначені перед нею.
 
ОСОБА_1 має право на забезпечення житлом лише за умови надходження її черги на отримання житла. Враховуючи, що позивач перебуває у двох чергах на отримання житла: як педагогічний працівник та як одинока матір, у списках за № 11 та 98 відповідно, попереду неї у цих чергах знаходиться значна кількість осіб, які потребують поліпшення житлових умов, порушення черговості є порушенням норм чинного законодавства та прав цих осіб, а отже відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання надати житло.
 
Доводи касаційної скарги про те, що суди не з`ясували обставини перебування позивача у черзі на першочергове отримання житла педагогічними працівниками, є безпідставними та такими, що не впливають на законність ухвалених у справі судових рішень та правильність висновків суду щодо відсутності правових підстав для отримання позивачем житла як одинокою матір'ю, так і педагогічним працівником, раніше, аніж особи, які за часом взяття на облік у вказаних списках зазначені перед нею.
 
На спростування цих висновків ОСОБА_1 відповідно до вимог статті                      61 ЦПК України 2004 року не надала доказів, що вона є першою у черзі на першочергове отримання житла педагогічними працівниками, а не одинадцятою як вбачається з листа Подільської районної в м. Києві державної адміністрації  № 106-106/Г-34-242 від 02 лютого 2017 року (а.с. 81), а відповідач неправомірно надав житло іншим особам, які перебувають у цій же черзі.
 
Судове рішення апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.
 
Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду суду та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
 
Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року - без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь

О. М. Осіян 

Н. Ю. Сакара