ПОСТАНОВА
Іменем України

13 листопада 2019 року 

м. Київ
справа №552/5692/16-а
адміністративне провадження №К/9901/32016/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Київського районного суду м. Полтави від 01.02.2017 (головуючий суддя Турченко Т.В.) від 29.09.2017 та 
ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Бегунца А.О., суддів Рєзнікової С.С., Старостіна В.В.)
у справі № 552/5692/16-а
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Кабінету Міністрів України, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві 
про зобов`язання вчинити певні дії,

I. РУХ СПРАВИ

1.           ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Кабінету Міністрів України,  Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві, у якому просила суд:
-          визнати порушення права на власність ОСОБА_1 , як інваліда війни 1 групи, на володіння щорічною разовою грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, встановленою Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №367-ХІV від 25.12.1998, в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, через порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правових висновків остаточних рішень Європейського суду з прав людини, в пункті 23 у справі «Сук проти України», (CASE OF SUK v. UKRAINE; Заява №10972/05; остаточне рішення від 03.06.2014), в пункті 23 у справі «Кечко проти України» (Kechko v. Ukraine, Заява № 63134/00, а також в остаточному Рішенні від 04.12.1974 Yvonne van Duyn v. Ноme Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), - якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - залишається чинним; 
-          відповідно до пункту 5 частини 1  статті 106 КАС України, призначити судову експертизу, щодо встановлення, чинності 2  розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №367-ХІV від 25.12.1998 за текстом: "2 Статтю 13 доповнити частиною четвертою такого змісту «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи - десяти мінімальних пенсій за віком; ІІ групи - всім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи - сім мінімальних пенсій за віком»; 
-          визнати порушення відповідачами статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як норми прямої дії; 
-          визнати порушення відповідачами ст. ст.  69,  70 Закону України «Про Конституційний Суд України», стосовно не виконання Рішень Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008  від 25.01.2012 №3-рп/2012, щодо проведення процедури регулювання і встановлення повторного розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня для інвалідів війни 1 групи; 
-          визнати відсутність компетенції у відповідачів і зловживання правами, щодо прийняття рішень, відносно процедури встановлення, на свій розсуд, без попереднього розгляду, обговорення і затвердження в законотворчому органі, повторної зміни розміру щорічної разової допомоги до 5 травня для інвалідів війни 1 групи за 2016 рік таким, що суперечить статтям  17,  46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та пункту 90 Рішення Європейського суду з прав людини в справі «Колесник проти України» (KOLESNYK AND OTHERS v. UKRAINE, від 03.06.2014 року, заява № 57116/10; 
-          зобов`язати Кабінет Міністрів України відновити в правах, через виділення з Державного бюджету України цільових грошових коштів, щорічної до 5 травня інваліду війни ОСОБА_1 разової грошової допомоги за 2016 рік, визначеної у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №367-ХІV від 25.12.1998 та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», в редакції від 15.04.2016 з врахуванням постанови Верховного Суду України від 11.11.2008 № судової справи 21-84во08; - стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради через Головне управління Державного казначейства в Полтавській області грошові кошти, для відшкодування матеріальної шкоди, у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, в повному обсязі, щорічної до 5 травня інваліду війни ОСОБА_1 грошової допомоги за 2016 рік відповідно до чинного Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №367-ХІV від 25.12.1998.
2.          Постановою Київського районного суду м. Полтави від 01.02.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017, у задоволенні позову відмовлено.
3.          У касаційній скарзі позивач, із посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, а справу направити для продовження розгляду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 23.06.2005.
5.          У 2016 році позивачу виплачено щорічну грошову допомогу до 05 травня в сумі 2 975 грн., про що свідчить інформація Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня та не заперечується позивачем, оскільки кошти зараховані на рахунок позивача у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» 08.04.2016.
6.          Позивач, не погодившись із сумою виплати щорічної разової грошової допомоги, передбаченої статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», звернулась до суду із позовом щодо стягнення доплати щорічної разової допомоги в сумі 11 300 грн. та регулювання порядку та розміру допомоги через виділення цільових грошових коштів з Державного бюджету України Кабінету Міністрів України.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7.          Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із безпідставності позовних вимог та їх необґрунтованості.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8.          Позивач у касаційній скарзі наголошує на тому, що судами не у повній мірі проаналізовано обставини справи та розглянуто не всі позові вимоги.
9.          Від Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві ради, Центру по нарахування та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області надійшли заперечення на касаційну скаргу, просили залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанції - без змін. Від Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області теж надійшло заперечення на касаційну скаргу позивача, у якому вказує, що правомірність заявлених позивачем вимог та їх законності має належним чином вирішити суд відповідно до чинного законодавства. 

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
11.          Приписами ч.5  ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено проведення виплати разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам І групи у розмірі десять мінімальних пенсій за віком.
12.          Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. 
13.          Законом України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01. 2015, розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
14.          Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
15.          Вищенаведені положення Закону від 28.12.2014 року N 79-VIII не були визнані неконституційними та є чинними.
16.          Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016 № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».
17.          Підпунктом 1 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилось 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: І групи - 2975 гривень, ІІ групи - 2600 гривень, ІІІ групи - 2310 гривень.
18.          Верховний Суд вже висловлював правову позицію у зазначеній категорії справ (постанова Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 713/514/17 та постанова Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 520/14823/16-а), у яких зазначив, що вказані виплати необхідно здійснювати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № № 141.
19.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що грошову допомогу, розмір якої визначено постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 позивачу виплачено у 2016 році в сумі 2 975 грн.
20.          Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області при виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством України, отже позовні вимоги про стягнення грошових коштів для відшкодування матеріальної шкоди за 2016 рік в розмірі 11300 грн. недоплаченої щорічної до 5 травня допомоги та зобов`язання Кабінету Міністрів України здійснити регулювання порядку та розміру допомоги через виділення з Державного бюджету цільових грошових коштів для відшкодування матеріальної шкоди за 2016 рік у розмірі 11 300 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
21.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
22.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 341, 350, 356 КАС України, Суд -          

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 01.02.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 у справі № 552/5692/16-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб