ПОСТАНОВА
Іменем України

10 жовтня 2019 року 
Київ
справа №813/933/18
адміністративне провадження №К/9901/62341/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В., 
суддів Шишова О.О., Яковенка М.М.

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.05.2018 у  складі судді Сподарик Н.І. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2018 у складі колегії суддів: Бруновської Н.В. (головуючого), Гулида Р.М., Улицького В.З. у справі №876/4976/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління статистики у Львівській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління статистики у Стрийському районі Львівської області;
- скасувати наказ №12-к від 09.02.2018, яким ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника Управління статистики у Стрийському районі Львівської області, у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеження внаслідок набрання законної сили рішення суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за пов`язане з корупцією правопорушення (пункт 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу»);
- стягнути з Головного управління статистики у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29 837,76 грн.
2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від  04.05.2018 в задоволенні  позову  відмовлено. 
3. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено  без змін.
4.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено: 
4.1. ОСОБА_1 працював в органах державної статистики з 1991 року.
4.2. 19.04.1994 позивачем було складено присягу державного службовця, надано 14 ранг державного службовця.
4.3. Відповідно до наказу №2 від 15.01.1997   ОСОБА_1 був переведений на посаду начальника Стрийського районного відділу статистики.
4.4. Згідно з наказом №23 від 25.06.2003, Стрийський районний відділ статистики приєднано до Львівського обласного управління статистики.
4.5. Відповідно до наказу №4-к від 15.04.2004 позивача призначено на посаду начальника Управління статистики у Стрийському районі Львівської області.
4.6. Згідно з наказом про перетворення територіальних органів Державної статистики №377 від 06.03.2012 утворено Головне управління статистики у Львівській області Державного комітету статистики України.
4.7. Наказом №62-к від 24.06.2016 року позивачу з 01.05.2016 року присвоєно 6 ранг державного службовця в межах категорії «Б».
4.8. 10.12.2016 позивачем було придбано транспортний засіб марки VOLKSWAGEN Passat 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 8300 EUR (згідно форми МД-2 курс валют 27,7 грн., статистична вартість - 230211,74 грн.) про що 10.12.2016 внесено запис про державну реєстрацію права власності на даний транспортний засіб.
4.9. В порушення вимог частини  2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 у десятиденний строк з моменту придбання даного транспортного засобу не повідомив письмово, а саме шляхом внесення до Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування або місцевого самоврядування Національне агентство з питань запобігання корупції про зміни у майновому стані.
4.10. Тобто, впродовж періоду з 00.00 год. 11.12.2016 - 00:00 год. 21.12.2016 у позивача виник обов`язок повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про зміни у майновому стані щодо придбання рухомого майна.
4.11. Разом з цим, ОСОБА_1 повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про його зміни у майновому стані лише 30.08.2017 в 17.34 год.
4.12. Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2017 у справі №  456/2849/17, яка набрала законної сили 06.02.2018, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 Кодексу про адміністративні правопорушення України (порушення вимог фінансового контролю) та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 гривень.
4.13. Наказом начальника Головного управління статистики у Львівській області від 07.02.2018 №12-к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади начальника Управління статистики у Стрийському районі з 09.02.2018 на підставі пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу». Підстава: постанова Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2017 та  постанова Апеляційного суду Львівської області від 24.01.2018 у справі №456/2849/17.
5. Вважаючи вищевказані дії відповідача  протиправними, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
5.1. Позивач наголошував на тому, що не втратив права на державну службу та  відповідно  не міг бути звільнений на підставі пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу».
6. Приймаючи рішення про відмову в задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що звільнення відбувалося у зв`язку з виникненням спеціальних підстав для припинення державним службовцем державної служби на займаній посаді.
6.1. При цьому, суди попередніх інстанцій зазначили, що Головне Управління статистики у Львівській області як суб`єкт владних повноважень діяло на підставі, в межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Оскільки вчинення позивачем корупційного правопорушення встановленого рішенням суду, яке набрало законної сили і яким його притягнуто до адміністративної відповідальності, є достатньою правовою підставою для звільнення згідно з пунктом 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу».

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
7. Позивач звернувся із касаційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та постановити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
8.          Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень неповно досліджено докази і не встановлено всі обставини справи, та як наслідок неправильно застосовано норми матеріального права і порушено норми процесуального права.
9. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин та доказів. 
10. Відповідачем  подані заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
11. На обґрунтування заперечень вказує, що оскаржувані судові рішення постановлені на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги: 
12. Конституція України
12.1. Частини 2 статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. Кодекс адміністративного судочинства України
13.1.  Частина 3 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
14. Кодекс України про адміністративні правопорушення
14.1. Главою 13-А КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, до яких належить порушення вимог фінансового контролю у вигляді неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані (частина друга статті 172-6 КУпАП).
15. Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII   (далі -  Закон № 889-VІІІ)
15.1. Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 889-VІІІ цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
15.2. Частиною першою - третьою статті 5 Закону № 889-VІІІ встановлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
15.3. Пункт 1 частини першої статті 83 Закону № 889-VІІІ передбачає, державна служба припиняється: у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону).
15.4. Пунктом 3 частини першої статті 84 Закону № 889-VІІІ встановлено, що підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є: набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
15.5. Відповідно до частини другої статті 84 Закону № 889-VІІІ у випадках, зазначених у пунктах 1 - 4, 6 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.
16. Закон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VІІ (далі - Закон № 1700-VІІ)
16. 1. Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1700-VІІ зазначено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке  законом  встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
16.2. Згідно з частиною другою статті 65 Закону № 1700-VІІ встановлено, що особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
17. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі  статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
18. На підставі аналізу наведених положень законодавства суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що Головне Управління статистики у Львівській області як суб`єкт владних повноважень діяло на підставі, в межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки, вчинення позивачем корупційного правопорушення встановленого рішенням суду, яке набрало законної сили і яким його притягнуто до адміністративної відповідальності є достатньою правовою підставою для звільнення, згідно пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу».
19. Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку звільнення позивача відбувалося у зв`язку з виникненням спеціальних підстав для припинення державним службовцем державної служби на займаній посаді.
20. Системне тлумачення викладених законодавчих норм надає підстави стверджувати, що вчинення посадовою особою яка уповноважена на виконання функцій держави адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією є правовою підставою для звільнення із займаної посади в порядку, що визначається пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу».
21. Суд зазначає, що статтею 84 Закону № 889 чітко визначено порядок звільнення з посади державного службовця у зв`язку із набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, тобто в даному випадку не передбачено проведення службового розслідування щодо наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, в тому числі і відібрання будь-яких пояснень з цього приводу, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення суду, яким доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, що, згідно із вимогами діючого законодавства, унеможливлює подальше проходження державної служби.
22. Аналогічна  правова  позиція  викладена  в  постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у  справі №140/1966/18.
23. Враховуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.
24. Верховний Суд відхиляє доводи заявника про те, що комісії з проведення службового розслідування діяла протиправно, оскільки в даному випадку проведення службового розслідування щодо наявності в діях позивача дисциплінарного проступку є недоречним, так  як є таке, що набрало законної сили рішення суду, яким доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП, що згідно із вимогами діючого законодавства унеможливлює подальше проходження державної служби.
25. Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та доказів.
26. За таких умов, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої та  апеляційної інстанції у справі. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів попередніх інстанції.
27. Колегія суддів зазначає, що за змістом частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
28. Частиною 1 статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
29. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду апеляційної інстанцій - залишенню без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
30. Касаційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
31. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.05.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2018 у справі №876/4976/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління статистики у Львівській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.
32. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Cуддя-доповідач                                                                       І.В. Дашутін

Судді                                                                                          О.О. Шишов

                                                                                          М.М. Яковенко