П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
17 вересня 2019 року
м. Київ
Справа № 9901/735/18
Провадження № 11-504заі19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого Князєва В. С., 
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Яновської О. Г.,
за участю секретаря судового засідання Сороки Л. П.,
учасники справи:
представник відповідача - Білопольська Н. А., 
представник третьої особи - Цуцкірідзе І. Л.,
розглянула в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року (судді Юрченко В. П., Васильєва І. А., Пасічник С. С., Ханова Р. Ф., Хохуляк В. В.) у справі № 9901/735/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії України (далі - ВККС, Комісія), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Вища рада правосуддя (далі - ВРП), про визнання протиправним і скасування рішення та 
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до ВККС, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18, яким:
- визначено, що суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від 02 березня 2018 року № 33/зп-18;
- відмовлено судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди», призначеного рішенням Комісії від 02 березня 2018 року № 33/зп-18; 
- визнано суддю Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді; 
- рекомендовано ВРП розглянути питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді.
2.   На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 27 березня 2018 року в межах проходження суддями кваліфікаційного оцінювання склав анонімне письмове тестування, за результатами якого набрав 79,875 бала, та практичне завдання, за результатами якого набрав 29 балів. 20 липня 2018 року ВККС прийняла рішення № 1256/ко-18, яким: визначила, що суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від 02 березня 2018 року № 33/зп-18; відмовила судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди»; визнала суддю Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді; внесла подання до ВРП про звільнення з посади судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 
3.   На думку позивача, рішення відповідача від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18є протиправним. Зокрема, ОСОБА_1 вказав, що його результат є вищим мінімально допустимого бала іспиту, оскільки становить 108,875 бала, відтак на підставі пункту 8 глави 6 розділу II Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (далі - Положення), затвердженого рішенням Комісії від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16, позивач має бути допущений до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання з підстав набрання ним мінімально допустимого бала іспиту.
4.   Крім того, Комісія, вийшовши за межі своїх дискреційних повноважень, вирішила рекомендувати ВРП розглянути питання про звільнення його з посади судді, тоді як жодним законодавчим актом, а також Положенням не покладено таких обов`язків на відповідача під час проведення кваліфікаційного оцінювання судді.
5.   До того ж, на думку позивача, оскаржуване рішення є невмотивованим, що є самостійною підставою для його скасування, оскільки у рішенні відсутні мотиви та підстави його ухвалення, на порушення норм Конституції України не вказано, за яким конкретно критерієм ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді.
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
6.   Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 24 квітня 2019 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.
7.   Судове рішення мотивовано відсутністю передбачених частиною третьою статті 88 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) підстав для скасування оскаржуваного рішення ВККС від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18. При цьому, за висновком суду першої інстанції, відповідач під час прийняття вказаного рішення не допустив порушення прав позивача, а діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України та Законом № 1402-VIII.
Короткий зміст та обґрунтування заявлених у апеляційній скарзі вимог
8.   Не погодившись із таким судовим рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що суд неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і, крім того, суд порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.
9.   На думку скаржника, суд не з`ясував наявність чи відсутність мотивування оскаржуваного рішення Комісії, що позбавляє позивача можливості ефективного захисту своїх прав від свавілля ВККС, що є порушенням прав позивача, закріплених статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
10.        Скаржник також зазначив, що резолютивна та мотивувальна частини оскаржуваного рішення ВККС суперечать одна одній, оскільки в мотивувальній частині Комісія дійшла висновку про необхідність «рекомендувати» ВРП звільнити позивача з посади судді, а в резолютивній частині спірного рішення зазначено «внести подання» про звільнення позивача з посади.
11.        Крім того, позивач не підпадає під категорію осіб, відповідність займаній посаді судді якого має бути оцінена в порядку, визначеному законом, оскільки позивача призначено на посаду після набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-VIII).
12.        На підставі викладеного скаржник просить скасувати оскаржуване рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду й прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
Позиція інших учасників справи
13.        У відзиві на апеляційну скаргу ВККС зазначила, що оскаржуване рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права щодо законності й обґрунтованості його ухвалення, повноти та об`єктивності аналізу фактичних обставин і зібраних у справі доказів, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
14.        ВРП у відзиві на апеляційну скаргу вказала, що погоджується з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними в рішенні від 24 квітня 2019 року, про те, що: обумовлених підстав, які передбачені частиною третьою статті 88 Закону № 1402-VIII судом не встановлено; відповідач під час прийняття оскаржуваного в цій справі рішення не порушив права позивача; рішення прийнято уповноваженим суб`єктом, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією України та Законом № 1402-VIII.
15.        У зв`язку з викладеним ВККС та ВРП просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 квітня 2019 року без змін.
Рух апеляційної скарги
16.        Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 29 травня 2019 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 01 липня 2019 року призначила справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін на підставі положень частини першої статті 310 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
17.        Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився. При цьому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що на підставі частини одинадцятої статті 26 КАС України повернення органом поштового зв`язку адресованого  ОСОБА_1 поштового відправлення із повісткою-повідомленням, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається врученою належним чином повісткою-повідомленням.
18.        Представники ВККС та ВРП у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечили проти задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 .
Обставини справи, установлені судом першої інстанції
19.        Указом Президента України від 03 лютого 2010 № 99/2010 ОСОБА_1 призначений строком на п`ять років на посаду судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська.
20.        Згідно з наказом голови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 лютого 2010 року № 15-к ОСОБА_1 зарахований з 17 лютого 2010 року на посаду судді Жовтневого районного суду містаДніпропетровська.
21.        Указом Президента України від 02 листопада 2017 року № 384/2017 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Жовтневого районного суду містаДніпропетровська.
22.        Відповідно до пункту 1 наказу голови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року № 163-к «Про продовження повноважень ОСОБА_1 » ОСОБА_1 наказано приступити до виконання повноважень з 03 листопада 2017 року.
23.        Рішенням від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18 ВККС призначила кваліфікаційне оцінювання 1790 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, у тому числі судді Жовтневого районного суду містаДніпропетровська ОСОБА_1
24.        02 березня 2018 року Комісія прийняла рішення № 33/зп-18, яким призначила проведення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді, призначеного згідно з рішенням Комісії від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18 для суддів місцевих судів (цивільна спеціалізація), на 27 березня 2018 року.
25.        Пунктом 2 рішення від 02 березня 2018 року №33/зп-18 ВККС установила, що мінімально допустимий бал іспиту - 50 відсотків від максимально можливого бала у разі набрання суддею: 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складення анонімного письмового тестування; 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.
26.        Рішенням від 11 травня 2018 року № 105/зп-18 Комісія затвердила кодовані результати складення суддями 27 березня 2018 року анонімного письмового тестування в межах процедури кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді. 
27.        Згідно з додатками № 1 та № 2 до вказаного рішення суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за результатами складення анонімного письмового тестування отримав 79,875 бала, код тестування - 0020244 (з максимально можливих 90 балів), за виконання практичного завдання - 29 балів, код тестування - 0054424 (з максимально можливих 120 балів).
28.        За наслідками визначення результатів кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді за результатами іспиту суддів місцевих та апеляційних судів та вирішення питання щодо допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди» ВККС прийняла рішення від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18, яким: суддю Жовтневого районного суду містаДніпропетровська ОСОБА_1 визнала таким, що не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від 02 березня 2018 року № 33/зп-18; відмовила судді Жовтневого районного суду містаДніпропетровська ОСОБА_1 у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє і проведення співбесіди», призначеного рішенням Комісії від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18; визнала суддю Жовтневого районного суду містаДніпропетровська ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді; внесла подання до ВРП про звільнення з посади судді Жовтневого районного суду містаДніпропетровська ОСОБА_1 
29.        Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновку суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
30.        Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
31.        Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
32.        Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом № 1401-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності вказаним Законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.
33.        Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.
34.        За правилами частин першої, другої та п`ятої статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС.
35.        На виконання вимог Закону № 1402-VІІІ рішеннями Комісії від 03 та 04 листопада 2016 року № 143/зп-16 та № 144/зп-16 відповідно затверджено Положення та Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).
36.        Однією з підстав для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення Комісії про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом (пункт 2 частини четвертої статті 83 Закону № 1402-VIII).
37.        Суд першої інстанції встановив, що рішенням від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18 ВККС призначила кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, в тому числі судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1
38.        Рішенням від 02 березня 2018 року № 33/зп-18 Комісія призначила проведення 27 березня 2018 року іспиту для суддів місцевих судів (цивільна спеціалізація) під час процедури кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді, зокрема, ОСОБА_1 , та встановила мінімально допустимий бал іспиту - 50 відсотків від максимально можливого бала у разі набрання суддею:
- 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складення анонімного письмового тестування;
- 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.
39.        На підставі частин першої та другої статті 85 Закону № 1402-VІІІ кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Комісія. Іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.
40.        Відповідно до пункту 1 Порядку іспит - це встановлений Законом етап кваліфікаційного оцінювання, який є основним засобом виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону судді та/або кандидата на посаду судді.
41.        Іспит проводиться Комісією з метою визначення здатності учасника іспиту здійснювати правосуддя у відповідному суді або для оцінювання відповідності учасника іспиту займаній посаді судді за критерієм професійної компетентності. Іспит відбувається шляхом складення учасником іспиту анонімного письмового тестування та виконання письмового практичного завдання (пункт 2 Порядку).
42.        Відповідність судді критерію професійної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: рівень знань у сфері права; рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні; ефективність здійснення правосуддя; діяльність щодо підвищення фахового рівня. Показники «рівень знань у сфері права» та «рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні» оцінюються під час іспиту на підставі відповідно анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання (пункти 1 - 3 глави 2 розділу ІІ Положення).
43.        За змістом пунктів 1 і 4 глави 6 розділу ІІ Положення встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання. Рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя суддею (кандидатом на посаду судді) у відповідному суді ухвалюється у випадку отримання ним мінімально допустимих і більших балів за результатами іспиту, а також бала, більшого за 0, за результатами оцінювання критеріїв особистої компетентності, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності.
44.        У підпункті 5.1 пункту 5 глави 6 розділу ІІ Положення визначено, що критерії компетентності оцінюються так: професійна компетентність (за показниками, отриманими під час іспиту) - 300 балів, з яких: рівень знань у сфері права - 90 балів; рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні - 120 балів; ефективність здійснення суддею правосуддя або фахова діяльність для кандидата на посаду судді - 80 балів; діяльність щодо підвищення фахового рівня - 10 балів; особиста компетентність - 100 балів; соціальна компетентність - 100 балів.
45.        За правилами пунктів 6.1 - 6.4 глави 6 розділу ІІ Положення мінімально допустимим є бал, отриманий за результатами оцінки критерію кваліфікаційного оцінювання, який дозволяє судді (кандидату на посаду судді) продовжувати участь у кваліфікаційному оцінюванні. Мінімально допустимий бал визначається для: анонімного письмового тестування; виконання практичного завдання; іспиту. Мінімально допустимі бали при складенні анонімного письмового тестування та виконанні практичного завдання визначаються рішенням Комісії за критеріальним методом відповідно до Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів. Мінімально допустимий бал при виконанні практичного завдання встановлюється для визначення мінімально допустимого бала іспиту. Мінімально допустимий бал іспиту визначається рішенням Комісії за сумою мінімально допустимих балів анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.
46.        Пунктами 7 - 8 глави 6 розділу ІІ Положення передбачено, що суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами складення анонімного письмового тестування набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до виконання практичного завдання, припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді. Суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами виконання практичного завдання набрав менше мінімально допустимого бала, допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання у разі набрання ним мінімально допустимого бала іспиту.
47.        Як установлено матеріалами справи, рішенням від 11 травня 2018 року № 105/зп-18 Комісія затвердила кодовані результати складеного суддями 27 березня 2018 року анонімного письмового тестування та практичного завдання.
48.        Зокрема, згідно з витягами з додатків № 1 та № 2 до рішення від 11 травня 2018 року № 105/зп-18 суддя ОСОБА_1 за результатами складення анонімного письмового тестування отримав 79,875 бала (з максимально можливих 90), за виконання практичного завдання - 29 балів (з максимально можливих 120).
49.        За наслідками визначення результатів кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді за підсумками іспиту суддів місцевих та апеляційних судів та вирішення питання щодо допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди» ВККС прийняла рішення від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18, яким: визнала суддю Жовтневого районного суду містаДніпропетровська ОСОБА_1 таким, що не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від 02 березня 2018 року № 33/зп-18; відмовила судді Жовтневого районного суду містаДніпропетровська ОСОБА_1 у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє і проведення співбесіди», призначеного рішенням Комісії від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18; визнала суддю Жовтневого районного суду містаДніпропетровська ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді; внесла подання до ВРП про звільнення з посади судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 
50.        Відповідно до частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;
4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
51.        На переконання ОСОБА_1 , оцінка результатів за підсумками «Іспиту» має визначатися виходячи із загальної суми балів, які суддя набрав за виконання анонімного письмового тестування та практичного завдання. Позивач вважає, що набрання ним в цілому за іспит 108,875 бала не позбавляло його права на участь у наступному етапі оцінювання на відповідність займаній посаді - «Дослідження досьє та проведення співбесіди», оскільки пункт 8 глави 6 Положення передбачає, що суддя, який за результатами виконання практичного завдання набрав менше мінімального допустимого бала, допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання у разі набрання ним мінімально допустимого бала іспиту.
52.        Разом з цим, рівень знань у сфері права та рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні є самостійними (самодостатніми) показниками визначення рівня професійної компетентності судді, кожен з яких, відповідно до пунктів 2, 3 глави 2 розділу ІІ Положення, має на меті проявити й оцінити різні аспекти професійної підготовки і кваліфікації судді (які хоч і взаємопов`язані між собою з огляду на сферу професійної діяльності, втім відмінні один від одного за своєю суттю).
53.        При цьому, оцінюючи рівень знань у сфері права (за показниками, визначеними у пункті 2 глави 2 розділу ІІ Положення) шляхом анонімного письмового тестування, не вдасться з`ясувати рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні, й незважаючи на те, що вказаний критерій професійної компетентності (рівень знань у сфері права) теж має істотне значення, усе ж він не може замінити чи частково збалансувати загальний результат іспиту (шляхом додавання балів). Позаяк йдеться про оцінювання відповідності судді займаній посаді, то така особа повинна підтвердити свою відповідність за усіма критеріями та відповідними їм показниками у тій послідовності, яку встановила Комісія.
54.        Критерії, за яких суддя визнається таким, що набрав мінімально допустимий бал іспиту, визначені у рішенні ВККС від 02 березня 2018 року № 33/зп-18.
55.        Згідно з пунктом 2 згаданого рішення суддя вважається таким, що набрав мінімально допустимий бал іспиту, у разі набрання ним: 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складання анонімного письмового тестування; 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.
56.        Таким чином, Комісія для цілей проведення іспиту встановила як мінімально допустимий бал для іспиту загалом, так і для анонімного письмового тестування і практичного завдання, як дві необхідні умови набрання мінімально допустимого бала в межах цього іспиту.
57.        За правилами пункту 9 глави 6 розділу ІІ Положення суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами етапу «Іспит» набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до етапу «Дослідження досьє та співбесіда», припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідність займаній посаді.
58.        З огляду на те, що за виконання практичного завдання позивач набрав 29 балів (з максимально можливих 120), тобто менше 50 відсотків від максимально можливого бала, Велика Палата Верховного Суду вважає, що ОСОБА_1 не підтвердив своєї професійної компетентності на етапі іспиту загалом, а тому правомірно не допущений Комісією до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання.
59.        Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 9901/580/18 (провадження № 11-902заі18) та від 19 березня 2019 року у справі 9901/585/18 (провадження № 11-1473заі18).
60.        При цьому, всупереч доводам ОСОБА_1 , викладеним в апеляційній скарзі, оскаржуване рішення ВККС від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18 в частині висновків про визнання судді Жовтневого районного суду містаДніпропетровська ОСОБА_1 таким, що не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, відмови йому в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє і проведення співбесіди» та визнання позивача таким, що не відповідає займаній посаді, мотивоване тим, що суддя Жовтневого районного суду містаДніпропетровська ОСОБА_1 . отримав менше 50 відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання, а отже, не склав іспиту й не може бути допущеним до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє і проведення співбесіди».
61.        Крім того, Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що суд в цій справі не наділений повноваженнями вирішувати питання законності залучення позивача до кваліфікаційного оцінювання, за наслідком якого було прийнято оскаржуване в цій справі рішення Комісії від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18, оскільки кваліфікаційне оцінювання судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 було призначено рішенням ВККС від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18, яке не є предметом цього судового розгляду.
62.        Водночас оскаржуване рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення Комісії від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18 у частині внесення до ВРП подання про звільнення позивача з посади судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині - закриттю з огляду на таке.
63.        Відповідно до частин сьомої та восьмої статті 101 Закону № 1402-VIII рішення ВККС можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом. Рішення Комісії щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом з рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.
64.        Згідно зі статтею 1 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
65.        Частиною першою статті 3 Закону № 1798-VIII визначено, що ВРП ухвалює рішення про звільнення судді з посади.
66.        Отже, вирішення питання про звільнення судді з посади належить до компетенції саме ВРП після розгляду на її засіданні подання ВККС про звільнення судді. За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та може бути оскаржене в судовому порядку.
67.        При цьому рішення ВККС щодо надання рекомендації може бути оскаржене виключно разом із рішенням ВРП, ухваленим за відповідною рекомендацією.
68.        Установлення законом такої умови не обмежує право особи на оскарження цього рішення до адміністративного суду, однак запроваджує можливість звернення до суду за захистом своїх прав, коли рішення Комісії з рекомендацією буде реалізоване через рішення органу, який за результатами його розгляду ухвалить відповідне рішення.
69.        Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 9901/681/18 та від 06 лютого 2019 року у справі № 9901/731/18.
70.        При цьому Велика Палата Верховного Суду враховує практику Європейського суду з прав людини, який у пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).
71.        З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що рішення ВККС від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18 у частині внесення до ВРП подання про звільнення позивача з посади судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська має рекомендаційний характер, а тому не може бути самостійним предметом судового оскарження, доки ВРП не прийме відповідне рішення за результатами розгляду цієї рекомендації.
72.        Водночас Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду про те, що оскільки позивач не набрав мінімально допустимого бала за виконання практичного завдання, від вважається таким, що не підтвердив своєї професійної компетентності на етапі іспиту загалом, а тому не може бути допущений до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
73.        Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
74.        Згідно із частиною першою статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, установлених статтею 238 цього Кодексу.
75.        Оскільки оскаржуване рішення ВККС у частині внесення до ВРП подання про звільнення позивача з посади судді не може бути предметом судового оскарження без відповідного рішення ВРП, ухваленого за відповідною рекомендацією, то рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 24 квітня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення Комісії від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18у частині внесення до ВРП подання про звільнення позивача з посади судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині.
76.        В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін як таке, що ухвалене при правильному встановленні обставин справи та з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 316, 319, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року задовольнити частково.
2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 20 липня 2018 року № 1256/ко-18 у частині внесення до Вищої ради правосуддя подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Жовтневого районного суду містаДніпропетровська - скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити.
3. В іншій частині рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                         В. С. Князєв
Суддя-доповідач                                                                                                 О. С. Золотніков 
Судді:                           Н. О. Антонюк                                                                Ж. М. Єленіна 
                                      Т. О. Анцупова                                                               Л. М. Лобойко
                                      С. В. Бакуліна                                                                 Н. П. Лященко
                                      В. В. Британчук                                                                  О. Б. Прокопенко
                                      Ю. Л. Власов                                                                       В. В. Пророк
                                      М. І. Гриців                                                                      Л. І. Рогач
                                      Д. А. Гудима                                                                        О. М. Ситнік
                                      В. І. Данішевська                                                          О. Г. Яновська