Постанова
Іменем України
14 листопада 2019 року 
м. Київ
справа № 615/364/17
провадження № 61-40208св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Олійник А. С. (суддя - доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Валківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Валківський відділ Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, Державна казначейська служба України,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 03 січня 2018 року у складі судді Товстолужського О. В. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 04 червня 2018 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Сащенка І. С., Тичкової О. Ю.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Валківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, внаслідок незаконних рішень та дій органів досудового розслідування та прокуратури.
Позов обґрунтований тим, що позивач працювала на посаді заступника начальника відділення з питань роздрібного бізнесу Валківського відділення Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), (змінена організаційно-правова форма на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»).
16 листопада 2007 року Валківською міжрайонною прокуратурою стосовно позивачапорушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого частиною другоюстатті 364 КК України.
22 січня 2008 року інкримінований їй злочин перекваліфіковано з частини другої статті 364 КК України на частину другу статті 366 КК України.
12 лютого 2008 року слідчим Валківської міжрайонної прокуратури позивачупред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого частиною другоюстатті 366 КК України, та винесено постанову про відсторонення її від посади заступника начальника відділення з питань роздрібного бізнесу Валківського відділення ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Відповідно до наказу першого заступника директора Харківської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 15 лютого 2008 року № 198-к позивачавідсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 18 лютого 2008 року до скасування постанови слідчого прокуратури.
12 лютого 2008 року слідчим Валківської міжрайонної прокуратури стосовно позивача складено обвинувальний акт у вчиненні злочину, передбаченого частиною другоюстатті 366 КК України, а справу передано до суду.
Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 18 травня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2010 року, кримінальну справу повернуто Валківському міжрайонному прокурору для додаткового розслідування.
Постановою слідчого Валківської міжрайонної прокуратури від 23 вересня 2010 року інкримінований їй злочин перекваліфікований з частини другої статті 366 КК України на частину першу статті 366 КК України.
23 вересня 2010 року їй пред`явлено нове обвинувачення, а кримінальна справа з обвинувальним висновком у вчинені нею злочину, передбаченого частиною першоюстаті 366 КК України, передана до Валківського районного суду Харківської області.
Постановою Валківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2013 року кримінальну справу повернуто Валківському міжрайонному прокурору для додаткового розслідування.
Постановою слідчого Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 18 квітня 2014 року скасовано постанову слідчого Валківської міжрайонної прокуратури від 12 лютого 2008 року про відсторонення її від посади.
Відповідно до наказу регіонального директора Харківської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 14 травня 2014 року № 197-к її допущено до виконання посадових обов`язків заступника начальника відділення з питань роздрібного бізнесу Валківського відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з 16 травня 2014 року.
Згідно з постановою слідчого Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 25 квітня 2014 року кримінальне провадження стосовно позивачазакрито у зв`язку з відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України.
Кримінальне провадження тривало з 16 листопада 2007 року до 25 квітня 2014 року, тобто 06 років 05 місяців 09 днів, протягом цього часу до неї був застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.
Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності її незаконно відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 18 лютого 2008 року до 14 травня 2014 року, тобто 06 років 02 місяці 25 днів.
Незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, обшуком, відстороненням від посади їй завдано майнову та моральну шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України.
Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто за рахунок Державного бюджету України з Державної казначейської служби України на її користь майнову шкоду у виді втраченого заробітку в сумі 188 464,39 грн та відшкодовано моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року, рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року в частині стягнення за рахунок Державного бюджету України з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у вигляді втраченого заробітку у розмірі 188 464,39 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн змінено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на її користь майнову шкоду у вигляді втраченого заробітку у розмірі 167 447,98 грн та моральну шкоду у розмірі 115 000,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.
Ці суми позивачу виплачено 19 грудня 2016 року.
Позивач просила суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на її користь компенсацію втрати частини доходів за період з 18 лютого 2008 року до травня 2014 року включно в розмірі 199 188,54 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 03 січня 2018 року в позові відмовлено.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 посилалася на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон), однак відшкодування шкоди, завданої безпідставним притягненням ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності було предметом розгляду у  справі № 631/607/15-ц за її позовом. Рішення ухвалено судом 05 листопада 2015 року та набрало законної сили.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 04 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Валківського районного суду Харківської області від 03 січня 2018 року залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційна скарга мотивована тим, що причиною порушення строків виплати заробітної плати є безпідставне відсторонення її від роботи внаслідок неправомірних рішень та дій органів досудового розслідування та прокуратури, всі питання щодо відшкодування шкоди повинні вирішуватися на підставі положень Закону.
Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що правові підстави для стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 18 лютого 2008 року до травня 2014 року включно в сумі 199 188,54 грн, відсутні.
Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 Закону, підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, неодержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) відповідно до частини першої статті 4 Закону.
Суд першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними та допустимими доказами, правильно визначив характер спірних правовідносин між сторонами і правові норми, що їх регулюють.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Валківського районного суду Харківської області від 03 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 04 червня 2018 року, просила скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 
24 липня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані рішення є незаконними, ухваленими з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушеннями норм процесуального права.
Суди порушили вимоги статтей 189, 200 ЦПК України, неповністю з`ясували обставини справи, висновки не відповідають встановленим обставинам справи.
Порушення строків виплати заробітної плати внаслідок безпідставного відсторонення від роботи сталося внаслідок неправомірних рішень та дій органів досудового розслідування та прокуратури. 
Позиції інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника відділення з питань роздрібного бізнесу Валківського відділення ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».
16 листопада 2007 року Валківською міжрайонною прокуратурою стосовно позивачапорушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 364 КК України.
22 січня 2008 року інкримінований їй злочин перекваліфіковано з частини другої статті 364 КК України на частину другустатті 366 КК України.
12 лютого 2008 року слідчим Валківської міжрайонної прокуратури позивачупред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 366 КК України, та винесено постанову про відсторонення її від посади заступника начальника відділення з питань роздрібного бізнесу Валківського відділення ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Відповідно до наказу першого заступника директора Харківської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 15 лютого 2008 року № 198-к позивача відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 18 лютого 2008 року до скасування постанови слідчого прокуратури.
12 лютого 2008 року слідчим Валківської міжрайонної прокуратури стосовнопозивача складено обвинувальний акт у вчиненні злочину, передбаченого частиною другоюстатті 366 КК України, а справу передано до суду.
Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 18 травня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2010 року, кримінальну справу повернуто Валківському міжрайонному прокурору для додаткового розслідування.
Постановою слідчого Валківської міжрайонної прокуратури від 23 вересня 2010 року інкримінований їй злочин перекваліфікований з частини другої статті 366 КК України на частину першу статті 366 КК України.
23 вересня 2010 року їй пред`явлено нове обвинувачення, а кримінальна справа з обвинувальним висновком у вчинені нею злочину, передбаченого частиною першоюстаті 366 КК України, передана до Валківського районного суду Харківської області.
Постановою Валківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2013 року кримінальну справу повернуто Валківському міжрайонному прокурору для додаткового розслідування.
Постановою слідчого Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 18 квітня 2014 року скасовано постанову слідчого Валківської міжрайонної прокуратури від 12 лютого 2008 року про відсторонення її від посади.
Відповідно до наказу регіонального директора Харківської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 14 травня 2014 року № 197-к ОСОБА_1  допущено до виконання посадових обов`язків заступника начальника відділення з питань роздрібного бізнесу Валківського відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з 16 травня 2014 року.
Згідно з постановою слідчого Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 25 квітня 2014 року кримінальне провадження стосовно позивача закрито у зв`язку з відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України.
Кримінальне провадження тривало з 16 листопада 2007 року до 25 квітня 2014 року, тобто 06 років 05 місяців 09 днів, протягом цього часу до ОСОБА_1  був застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.
Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності  ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 18 лютого 2008 року до 14 травня 2014 року, тобто 06 років 02 місяці 25 днів.
Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто за рахунок Державного бюджету України з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1  майнову шкоду у виді втраченого заробітку в сумі 188 464,39 грн та відшкодовано моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року, рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року в частині стягнення за рахунок Державного бюджету України з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у вигляді втраченого заробітку у розмірі 188 464,39 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн змінено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у вигляді втраченого заробітку у розмірі 167 447,98 грн та відшкодовано моральну шкоду у розмірі 115 000,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.
Ці суми ОСОБА_1  виплачено 19 грудня 2016 року.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України) .
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).
Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належить й інші способи відшкодування шкоди.
Ш кода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (частини перша, друга, сьома статті 1176 ЦК України).
Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах та в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Згідно з пунктами 1, 5 статті 3 цього Закону у випадку незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовується (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.
Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (частина перша статті 4 Закону.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини  доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства,  установи  і організації  всіх форм власності  та  господарювання  здійснюють  компенсацію  громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати,  у тому числі з  вини  власника  або  уповноваженого  ним органу (особи). 
Компенсація  громадянам  втрати  частини доходів у зв`язку з порушенням  строків  їх  виплати  провадиться  у  разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів,  нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами  у  цьому  Законі  слід  розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не  мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини  доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). 
Верховний Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини  доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація втрати частини заробітної плати нараховується та виплачується роботодавцем у разі затримки виплати заробітної плати на один і більше календарних місяців.
Заробіток та інші грошові доходи, які особа втратила внаслідок незаконного відсторонення від роботи (посади), незаконного застосування запобіжних заходів має іншу правову природу у порівнянні із доходами, які підлягають компенсації, і є шкодою, яка відшкодовується відповідачем. 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що правові підстави для стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 18 лютого 2008 року до травня 2014 року включно в сумі 199 188,00 грн відсутні.
Встановивши, що позивач у встановлений законом спосіб реалізувала своє право на відшкодування шкоди шляхом звернення до суду із відповідними вимогами у іншій справі, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , що стягнуті рішенням суду на її користь кошти виплачено 19 грудня 2016 року, тому затримка виплати доходів тривала з лютого 2008 року до грудня 2016 року, є необгрунтованими з огляду на підстави та зміст позову.
Доводи касаційної скарги про порушення судом першої інстанції положення статтей 189, 197, 200 ЦПК України є необгрунтованими, оскільки визначені статтею 412 ЦПК України підстави для скасування судових рішень і ухвалення нового рішення відсутні.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).
Перевіряючи доводи касаційної скарги, які спрямовані на незгоду із судовими рішеннями у справі та власне тлумачення норм матеріального права, Верховний Суд зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно встановили обставини справи, надали належну оцінку доводам сторін та наданим доказам у справі, правильно здійснили тлумачення норм матеріального та процесуального права і застосували їх до спірних правовідносин. 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права є необгрунтованими.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Валківського районного суду Харківської області від 03 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 04 червня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           А. С. Олійник
С. О. Погрібний 
В. В. Яремко