Постанова                                                 
Іменем України
18 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 296/9676/17
провадження № 61-25118св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя - доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.
учасники справи:
позивач -         ОСОБА_1 а від імені якої діє законний представник ОСОБА_2 ,
відповідачі:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Корольовський відділ державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції в Житомирській області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_4 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року у складі судді Бондарчук В. В. та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 07 березня 2018 року у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Талько О. Б., Коломієць О. С., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2017 року ОСОБА_5 від імені якої діє законний представник ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції в Житомирській області (далі - Корольовський ВДВС м. Житомира ГТУЮ в Житомирській області) про виключення майна з акта опису.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у цій справі.
У грудні 2017 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити Корольовському ВДВС м. Житомира ГТУЮ в Житомирській області вчиняти виконавчі дії у виконавчому провадженні № 51589232, про стягнення боргу з ОСОБА_3 , зупинити продаж арештованого майна, а саме: житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер лоту в системі СЕТАМ 224564.
Заяву обґрунтовано тим, що продаж спірного будинку з прилюдних торгів може у майбутньому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі (а. с. 14).
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року заяву задоволено частково. Зобов`язано Корольовський ВДВС м. Житомира ГТУЮ в Житомирській області зупинити продаж арештованого майна у виконавчому провадженні №51589232, а саме спірного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер лоту в системі СЕТАМ 224564 до вирішення спору по суті і набрання судовим рішенням у справі чинності.
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, щоневжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, а також порушити права неповнолітнього позивача, від імені якої діє батько ОСОБА_2 . Вимога пункту 1 заяви про забезпечення позову не відповідає позовним вимогам та не є співмірною із заявленими вимогами.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 07 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року - без змін.
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права.
Обраний судом вид забезпечення позову (зупинення продажу арештованого майна) відповідає позовним вимогам (про виключення з акта опису та скасування арешту) та повністю узгоджується із приписами пункту п`ятого частини першої статті 152 ЦПК України 2004 року.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції. Просив скасувати вказані судові рішення та відмовити у задоволенні клопотання.
Рух справи в суді касаційної інстанції
18 травня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 
05 вересня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників  справи 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Натомість позивач не просить визнати право власності на спірне майно.
Право на позов про звільнення майна з-під арешту має лише власник цього майна або особа, яка вважає себе власником. Право власності на майно має бути підтверджено належними доказами. 
Отже відсутні підстави для забезпечення позову в обраний судом спосіб.
У справі № 296/600/15-ц визначено власника будинку.
Позивач звернувся із завідомо безпідставним позовом, який спрямований лише на зупинення торгів під час виконання рішення суду в іншій справі.
Суд не вправі зобов`язувати державного виконавця зупинити продаж арештованого майна, оскільки це не є в повноваженнями державного виконавця.
Аргументи інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив. 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали дублікату цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, третьої статті 151 ЦПК України 2004 року суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Частиною першою статті 152 ЦПК України 2004 року встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно з частиною третьою статті 152 ЦПК України 2004 року заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Звертаючись з позовом до суду про виключення майна з акта опису позивач просила зняти арешт з спірного майна у іншій цивільній справі, та не просить визнати право власності на нього, як того вимагає закон. 
Однією з вимог позивача є виключення з акта опису, складеного на підставі постанови про опис та арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №51985052, виданий 21 грудня 2016 року та ВП № 51589232 від 07 липня 2016 року Корольовським ВДВС м. Житомира ГТУЮ у АДРЕСА_1. Спірний будинок виставлений на продаж відповідно до виконавчого провадження №№ 51985052, 51589232, належить на праві власності позивачеві. Однак відповідач не визнає право позивача. 
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спірне майно підлягає виключенню із акта опису.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 31 липня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня 2012 року за   ОСОБА_5  зареєстровано право власності на спірний житловий будинок, а 15 червня 2015 року право власності на даний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 11 червня 2015 року, справа № 296/600/15-ц(а. с. 5-6).
Суди не звернули уваги, що звертаючись з позовом до суду про виключення майна з акта опису у якій позивач просить забезпечити позов зазначено, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 червня 2016 року у справі №296/4738/16-ц забезпечено позов та накладено арешт на належний ОСОБА_3 спірний будинок та заборонено вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження будинку АДРЕСА_3 до вирішення спору по суті. 
Отже, спірний будинок є предметом спору у справі № 296/4738/16-ц. Крім того, його виставлено на торги. Державним виконавцем вчиняються дії на виконання рішення суду у справі № 296/6473/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 1 052 000,00грн.
Суди не оцінили обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясували розмірності виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, не оцінили рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтували необхідності вжиття таких заходів саме у цій справі, а не у іншій, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не взяв до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Фактично обраний позивачем спосіб забезпечення позову зупиняє виконання судового рішення у іншій справі № 296/6473/15-ц.
Верховний Суд виходить з того, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Отже, зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права ОСОБА_4 як стягувача у виконавчому провадженні, відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.
За таких обставин оскаржувані судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню.
Доводи касаційної скарги щодо представництва адвоката у суді апеляційної інстанції не правового значення для суду касаційної інстанції з урахуванням оскаржуваних процесуальних документів у цій справі.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміна рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміні рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Ураховуючи, що при вирішенні заяви про забезпечення позову суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, і для вирішення цього питання по суті немає необхідності додаткового з`ясування обставин справи та їх оцінки, оскаржувані судові рішення відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 від імені якої діє законний представник ОСОБА_2 про забезпечення позову. 
Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Враховуючи, що пунктом 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, понесені ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 352,40 грн та касаційної скарги - 352,40 грн.
Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 07 березня 2018 року скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_5 від імені якої діє законний представник ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.
Повернути ОСОБА_4 (і.н. НОМЕР_1 ) з державного бюджету  понесені ним судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) 80 грн.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                      О. В. Ступак
Судді:                                                                                                  І. Ю. Гулейков
                                                                                                             А. С. Олійник
                                                                                                             Г. І. Усик
                                                                                                             В. В. Яремко