ПОСТАНОВА
Іменем України

10 вересня 2019 року 
Київ
справа №822/711/13-а
адміністративне провадження №К/9901/57982/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Юрченко В.П., 
при секретарі: Горбатюку В.С., 
за участю представника позивача: Яценка Є.О., 
                  представника відповідача: Ткачук М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Модуль-Україна» на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2018 (головуючий суддя - Граб Л.С., судді: Гонтарук В.М., Загороднюк А.Г.) у справі №822/711/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Модуль-Україна» до Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Модуль-Україна» (далі - ТОВ  «Модуль-Україна») звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - Кам`янець-Подільська ОДПІ) від 15.01.2013 №0000032342, №0000052342 та №0000042342 в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 7737799,00 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.06.2013, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.06.2016 зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками повторного перегляду, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.02.2018 позов задоволено. 

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2018 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, ТОВ «Модуль-Україна» оскаржило його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2018 та залишити в силі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.02.2018.

В обґрунтування своїх вимог ТОВ  «Модуль-Україна» посилається на те, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки апеляційного суду не відповідають фактичним обставинам справи, що має значення для правильного вирішення спору. Зокрема, позивач зазначає, що металеві рами з опорами, отримані від ВАТ «Магнітогорський металургійний комбінат» не є безоплатно отриманими, що свідчить про відсутність порушення пп.135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України. Факт придбання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Українські клінінгові технології», послуг у ПП «Екотест» та ПП ОСОБА_1 підтверджується належними первинними документами, результат здійснених господарських операцій відображено у бухгалтерському та податковому обліку. Крім того, суд апеляційної інстанції при перегляді постанови суду першої інстанції не надав жодної оцінки  висновку експерта від 12.12.2017 №5946/16-26, який містить ґрунтовні пояснення та правомірність дій позивача. 

У відзиві на касаційну скаргу Кам`янець-Подільська ОДПІ зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідачем було заявлено клопотання про заміну Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на її процесуального правонаступника Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

Переглядаючи прийняте у справі судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Кам`янець-Подільською ОДПІ  проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Модуль-Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 10.10.2011 по 30.09.2012, валютного та іншого законодавства за період з 10.10.2011 по 30.09.2012.

За результатами проведеної перевірки складено акт №3104/221/37863825 від 28.12.2012, в якому, зокрема, зафіксовано порушення:

п.135.1, п.135.2, пп.135.4.1 п.135.4, пп.135.5.4 п.135.5, п.135.5 ст.135, п.136.1 ст.136, ст.137, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.6, п.138.8, пп.138.10.2, пп.138.10.4, пп.138.10.5 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.141.1 ст.141, п.146.12, п.146.13 ст.146 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 5147293,00 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 9234852,00 грн.;

п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді що перевірявся, на загальну суму 870540,00 грн. та завищено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту податкового наступного періоду в сумі 4571899,00 грн.;

Не погоджуючись із результатами проведення перевірки, позивач подав заперечення від 08.01.2013 із документальними підтвердженнями, однак відповідно до відповіді Кам`янець-Подільської ОДПІ №502/10/22-109 від 14.01.2013 висновки в акті перевірки №3104/221/37863825 від 28.12.2012 є правомірними, а заперечення до акту задоволенню не підлягають, а тому у задоволенні заперечень відмовлено.

На підставі названого акту перевірки відповідачем 15.01.2013 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№0000032342, згідно з яким збільшено суму грошових зобов`язань з податку на прибуток за основним платежем в сумі 5147293,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1286823,25 грн., всього на суму 6434160,25 грн.;

№0000042342, згідно з яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 3 квартал 2012 року у розмірі                        9234852,00 грн.,

№0000052342, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання податку на додану вартість на суму 870540,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 217635,00 грн.

Надаючи оцінку обставинам у справі, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України  передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. 

За змістом пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно п.п.135.5.4. п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Згідно з  п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.  

Слід зазначити, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих валових витрат та податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту ПДВ, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний доход на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.

Подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду. 

Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, предметом перевірки контролюючого органу були господарські операції позивача із  ВАТ «Магнітогорський металургійний комбінат», ТОВ «Євро-Модуль», ТОВ «Українські клінінгові технології», ПП «Екотест» та ПП ОСОБА_1 .

Так, ТОВ «Модуль-Україна» (покупець) укладено з ВАТ «Магнітогорський металургійний комбінат» (продавець) контракт від 27.02.2012 №13200664, предметом якого є поставка металопродукції в кількості, асортименті у відповідності до погоджених даних у специфікації, яка є невід`ємною частиною контракту. Ціна металопродукції встановлюється в доларах США та визначається на умовах CPT «Погоджена станція» за одну метричну тонну і зазначається у специфікаціях. Загальна вартість контракту складає 25 000 000 дол. США.

24.04.2012 між ТОВ «Євро-Модуль» та ТОВ «Модуль-Україна» укладено договір зберігання за №12/198.

28.05.2012 ТОВ «Євро-Модуль» згідно акту приймання-передачі №1-00000018 передало на відповідальне зберігання цинк в кількості 182,957 т. за ціною            3770194,90 грн., зі строком зберігання до 31.12.2014. Цинк який приймався на зберігання знаходився в рідкому стані, якісні показники цинку між сторонами не узгоджувалися.

20.02.2012 між позивачем та ТОВ «Українські клінінгові технології» укладено договір № 12/011 на поставку цинку необробленого в чушках та договір № 12/050 від 01.03.2012 на поставку сталі гарячекатаної в рулонах.

Також між ТОВ «Модуль-Україна» та ПП «Екотест» укладено наступні договори:

№01/0603 від 06.03.2012 на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

№01/2303 від 23.03.2012 на здійснення інвентаризації відходів проммайданчика;

№02/2303 від 23.03.2012 на розробку технічних паспортів відходів із подальшим їх супроводом у всіх відповідних державних органах;

№03/2303 від 23.03.2012 на розробку реєстрових карт відходів із подальшим супроводом у всіх відповідних державних органах;

№ 04/2303 від 23.03.2012 на розробку пакету документів для отримання дозволу та ліміту на утворення і розміщення відходів із подальшим супроводом у всіх відповідних державних органах.
Крім того, 06.04.2012 між ТОВ «Модуль-Україна» та ПП ОСОБА_1 укладено договір № 06/04/12 на здійснення комплексного обслуговування по виконанню операцій у сфері поводження з відходами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи висновок експерта та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи в повному об`ємі наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом. Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції  підтримав висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки.

Так, за наслідками проведеної перевірки, Кам`янець-Подільська ОДПІ дійшла висновку, що позивачем, в порушення пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України, занижено суму інших доходів в результаті заниження вартості металевих рам з опорами, безоплатно отриманих від ВАТ «Магнітогорський металургійний комбінат» при придбанні (імпорті) сталі в рулонах. 

Пунктом 3.2  договору зазначено, що вартість упаковки, маркування та ж.д. тарифу включені до вартості металопродукції. Розділом 4 контракту передбачено, що металопродукція повинна бути упакована та маркована у відповідності з умовами специфікацій. Термін дії контракту - до 30.03.2013.

Згідно доповнення до контракту від 27.02.2012 №13200664 та від 27.02.2012 №1 передбачено, що на кожну партію товару покупцю направляються рахунки-фактури з додатком документів: посвідчення якості, копія ж.д. накладної, сертифікат походження товару.

Згідно специфікацій до договору зазначається, що упаковка продукції - вологостійкий папір, оцинкований короб с торцевими кришками на металевих рамах. Рами неповоротні, вартість рам включена у вартість металопродукції.

Так, на виконання вимог контракту від 27.02.2012 №13200664 протягом березня-вересня 2012 року ВАТ «Магнітогорський металургійний комбінат» здійснювало поставку сталі в рулонах, яка згідно вантажно-митних декларацій поставлялась на металевих рамах. 

Придбані металеві рами були використані у власних потребах, а саме у ремонті під`їзної залізничної колії, споруд тощо.  

Відповідно до залізничних накладних, сталь в рулонах поставлялась у напіввагонах на металевих рамах (2 шт.) з металевими опорами (6 шт.) загальною вагою 3670 кг. При цьому, вказано, що металеві рами з опорами є з`ємним обладнанням, яке видається покупцю.

За доводами відповідача, відповідно до вантажно-митних декларацій та залізничних накладних за період з березня по вересень 2012 року при придбанні у ВАТ «Магнітогорський металургійний комбінат» сталі в рулонах, ТОВ «Модуль-Україна» отримано безоплатно металевих рам з опорами загальною вагою 1 607 460 кг. 

В той же час, перевіркою встановлено, що у вантажно-митних деклараціях, рахунках-фактурах зазначається вартість металопродукції в цілому, а вартість металевих рам з опорами в жодному з документів окремо не виділена. При цьому, як зазначає контролюючий орган, фактурна вартість, зазначена у вантажно-митних деклараціях на поставку ВАТ «Магнітогорський металургійний комбінат» сталі в рулонах на адресу ТОВ «Модуль-Україна», повністю відображена у бухгалтерському та податковому обліку ТОВ «Модуль-Україна» як вартість отриманої сталі. 

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції  про безоплатне отримання позивачем металевих рам є передчасним.

За наслідками проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про завищенння позивачем собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) в сумі 23125185 грн. та податкового кредиту з ПДВ в сумі 4625037 грн. в результаті віднесення до їх складу вартості цинку металічного необробленого в чушках в сумі 3940705 грн. за договором від 20.02.2012 № 12/011 та сталі гарячекатаної в рулонах в сумі 19184480 грн. за договором  від 01.03.2012 № 12/050, придбаних у ТОВ «Українські клінінгові технології», з огляду на відсутність у позивача підтверджень здійснення зазначених господарських операцій. 

На підтвердження здійснення поставок за вказаними договорами позивачем було надано видаткові та податкові накладні, платіжні доручення.

Позивачем із ПАТ «Модуль» укладено договір № 12/051 від 01.03.2012 на поставку сталі гарячекатаної в рулонах та договір № 12/013 від 27.02.2012 на поставку цинку металевого необробленого в чушках, що підтверджується договорами, видатковими накладними, платіжними дорученнями.

За результатом господарських операцій, що відбулись за договорами № 12/013 від 27.02.2012 та № 12/051 від 01.03.2012, відповідні показники відображено в бухгалтерському та податковому обліку, а в акті перевірки не відображено жодних розбіжностей в співвідношенні формування податкових зобов`язань з ПДВ позивачем з податковим кредитом сформованим контрагентом - ПАТ «Модуль» та віднесення до складу доходів відповідних сум від реалізованого ПАТ «Модуль» товару.  

Надаючи оцінку господарським операціям з придбання цинку та сталі суд першої інстанції виходив з того, що поставка підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, мала дійсний та реальний характер, ці операції призвели до зміни майнового стану платника податків, метою їх придбання було придбання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Разом з тим, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, сам лише факт наявності у ТОВ «Модуль-Україна» податкових та видаткових накладних, виданих від імені               ТОВ «Українські клінінгові технології» не є безумовною підставою для віднесення зазначених у накладних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та вартості товарно-матеріальних цінностей до собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів.

Отже, відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений у первинних документах, відповідно така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника.

Зокрема суд зазначив, що перевіркою не виявлено, а позивачем не надано сертифікатів якості (відповідності) на цинк та сталь, придбання яких від                                  ТОВ «Українські клінінгові технології» відображено в лютому 2012 року та березні                         2012 року.

На вимогу Кам`янець-Подільської ОДПІ від 21.12.2012 №16430/10/22-109, ТОВ «Модуль-Україна» листом від 25.12.2012 №2193 (вх. від 25.12.2012р. №17339/10) надано копії сертифікатів якості і кількості на сталь, в яких зазначено, що продавцем продукції є ОАО «Северсталь» (Російська Федерація), а вантажоотримувачем                        ПАТ «Модуль». У цих документах відсутні відмітки щодо їх передачі від продавця продукції ОАО «Северсталь» (Російська Федерація) до інших покупців.

Також, експертному дослідженню підлягали листи-повідомлення про прибуття вантажу згідно яких вантажовідправник вантажу - сталі гарячекатаної в рулонах є ВАТ «Северсталь» Росія, покупець - ТОВ «Северсталь-Україна»,  а отримувач вантажу - ПАТ «Модуль», а не ТОВ «Модуль-Україна»- позивач по справі.

Таким чином, вищевказані документи не могли бути предметом перевірки, так як стосуються фінансово-господарських операцій, які здійснювались іншими суб`єктами господарювання та жодним чином не підтверджують факту поставки товарно- матеріальних цінностей ТОВ «Українські клінінгові технології» на адресу ТОВ «Модуль- Україна».

Водночас, за доводами, викладених у касаційній скарзі,  позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції залишено поза увагою той факт, що ТОВ «Українські клінінгові технології» не було прямим постачальником металопродукції за договором від 01.03.2013 № 12/050.

Постачання металопродукції ТОВ «Українські клінінгові технології» здійснювалась ТОВ «Северсталь - Україна» за договором купівлі-продажу від 27.07.2011 №5532, а ТОВ  «Северсталь - Україна» придбавало продукцію у ВАТ «Северсталь» (Російська Федерація) на умовах зовнішньоекономічного контракту від 14.03.2011  №804/00186217-10159.

Поставка здійснювалась залізничним транспортом, що підтверджується листами повідомленнями про прибуття вантажу, відповідно до яких вантажовідправником є ВАТ «Северсталь» (Російська Федерація), вантажоотримувачем ПАТ «Модуль».

Ідентифікація металопродукції, що слідувала згідно зазначених товаросупровідних документів прослідковується із видаткових накладних виписаних ТОВ «Северсталь - Україна» за договором купівлі-продажу від 27.07.2011 №5532, укладеного з ТОВ «Українські клінінгові технології», сертифікатів якості та кількості, актів приймання позивачем металу на склад, в яких зафіксовані наступні відомості: номер вагону, номер залізничної накладної, марка сталі, плавка, розмір, вага, номер рулону, номер сертифікату, копії яких надавались суду на спростування доводів контролюючого органу щодо відсутності документального підтвердження виконання договірних зобов`язань за договором від 01.03.2012 №12/050.

З метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, ТОВ «Модуль-Україна» звертався до суду апеляційної інстанції з письмовим клопотанням про витребування доказів у ТОВ «Северсталь - Україна» та виклику останнього як свідка, у задоволенні клопотання якого було відмовлено, що призвело до прийняття судового рішення  без з`ясування всіх обставин даної справи.  

Крім того, за господарською операцією з придбання у ТОВ «Українські клінінгові технології» цинку за договором від 20.02.2012 №12/011, останній не був прямим постачальником. Пряме постачання цинку ТОВ «Українські клінінгові технології» здійснювалось на умовах зовнішньоекономічного контракту від 27.12.2011 №271211/01 укладеного з Компанією «BARAMIST LIMITED» (Велика Британія). Поставка цинку здійснювалась залізничним транспортом, про що було надано залізничні накладні на адресу позивача: м. Кам`янець-Подільський,                                     пр. Грушевського,1/14.

Під час вирішення даного спору, судом апеляційної інстанції зазначені обставини залишились поза увагою, що свідчить про передчасність висновку про непідтвердження факту поставки товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Українські клінінгові технології» на адресу ТОВ «Модуль-Україна».

За договором суборенди № 03-02/12 від 03.02.2012, ТОВ «Модуль-Україна»  передало ПАТ «Модуль» у тимчасове платне користування майно за переліком згідно актів приймання-передачі.

Згідно п.1.2 Договору місцезнаходження суборендованих об`єктів є м. Кам`янець-Подільський. пр. Грушевського 1/14.

Таким чином, з урахуванням здійснення господарської діяльності ПАТ «Модуль» за однією адресою з позивачем (м. Кам`янець-Подільський. пр. Грушевського 1/14) та поставку цинку на зазначену адресу, судом апеляційної інстанції не надано оцінку про відсутність необхідності у складанні товаросупровідних документів та залучення трудових ресурсів. 

За договором зберігання від 24.04.2012 №12/198 цинк в кількості 182,957 т. отриманий від ТОВ «Євро-Модуль», використовувався ТОВ «Модуль-Україна» на лінії цинкування в технологічному процесі нанесення цинкового покриття на сталь (цинкування).

При прийнятті 28.05.2012 на відповідальне зберігання цинк в рідкому (розплавленому) стані від ТОВ «Євро-Модуль», у ванній цинкування позивача вже перебував власний цинк, тому ТОВ «Євро-Модуль» було відомо про неможливе передання на відповідальне зберігання цинку без зміщування, із залишком цинку у ванні, який належав позивачу, що за висновком суду апеляційної інстанції, ТОВ «Євро-Модуль» фактично погодилося передати на відповідальне зберігання власного цинку, з наступним змішуванням із цинком, який знаходився у ванній цинкування, належній позивачу.

За доводами контролюючого органу цинк в кількості 182,957 т. не можна вважати тим самим, що отриманий на відповідальне зберігання від ТОВ «Євро-Модуль», оскільки, цинк отриманий від ТОВ «Євро-Модуль» використано ТОВ «Модуль-Україна» в процесі цинкування сталі шляхом нанесення не неї цинкового покриття.

Таким чином, цинк в кількості 182,957 т., отриманий на відповідальне зберігання від ТОВ «Євро-Модуль» фактично використано ТОВ «Модуль-Україна» у власній виробничій (господарській) діяльності в технологічному процесі цинкування сталі, а тому він підпадає під визначення безоплатно наданих товарів, встановлене абз. «в» пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. При цьому, вартість цинку, отриманого на відповідальне зберігання  від ТОВ «Євро-Модуль» та використаного ТОВ «Модуль-Україна» у власній виробничій (господарській) діяльності в сумі 3770194,90 грн., підлягає включенню до складу інших доходів за 2 квартал 2012 року відповідно до пп.135.5.4 п. 135.5 ст. 135  Податкового кодексу України. 

Під час розгляду даної справи в  суді апеляційної інстанції, позивачу було відмовлено у клопотанні про необхідність залучення до справи доказів, що стосуються підтверджень перебування цинку ТОВ «Євро-Модуль» у ванні цинкування позивача та докази зняття з відповідального зберігання цинку в тому числі, до якого було долучено акти державного виконавця, які є свідченням перебування цинку                        ТОВ «Євро-Модуль» у ванній цинкування позивача та повернення його власнику

За таких обставин, висновок суду апеляційної інстанції, що ТОВ «Євро-Модуль» було відомо про неможливе передання на відповідальне зберігання цинку без змішування, із залишком цинку у ванні, що належав позивачу, є передчасним.

Отже, вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Верховним Судом правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами тільки після того, як проведено всі дії, необхідні для повного та всебічного з`ясування обставин справи, перевірено всі вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та вичерпано всі можливості збирання й оцінки доказів. 
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відтак, для правильного вирішення даного спору суду апеляційної інстанції, необхідно надати оцінку всім первинним документам, які відповідно до специфіки господарських операцій підтверджують чи спростовують їх реальність, встановити спосіб використання у власній господарській діяльності позивача отриманих ним товарно-матеріальних цінностей, підтвердити чи спростувати доводи сторін та обставини викладені в постанові суду першої інстанції.  
  
В світлі висновку, викладеному у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
В свою чергу, вимоги ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частина друга цієї статті).

Згідно з ч.1 ст. 65 Кодексу адміністративного судочинства України як свідок в адміністративній справі може бути викликаний судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати судом у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Зважаючи на наведене, суд касаційної інстанції на підставі ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку про неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв`язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для повного, достовірного з`ясування та правильного вирішення цього спору. 

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Замінити Кам`янець-Подільську об`єднану Державну податкову інспекцію Головного 
управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на її процесуального правонаступника Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Модуль-Україна» -  задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2018 - скасувати.

Справу направити на новий  розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду