ПОСТАНОВА
Іменем України

30 вересня 2019 року 
Київ
справа №821/1888/16
адміністративне провадження №К/9901/62724/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В. та Чиркіна С.М., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Чаплинського сільського споживчого товариства до державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Світличної Ольги Вікторівни, Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, третя особа - Сільськогосподарське приватне акціонерне товариство «Водолій» про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Чаплинського сільського споживчого товариства на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Вербицької Н.В., Джабурії О.В., Кравченка К.В.,
В С Т А Н О В И В :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року Чаплинське сільське споживче товариство (далі також - позивач, Чаплинське ССТ) звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Світличної Ольги Вікторівни (далі - відповідач, державний реєстратор Світлична О.В.), реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі також - відповідач, реєстраційна служба), за участі третьої особи Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства «Водолій» (далі - третя особа, СГ ПрАТ «Водолій»), в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просило: 
- визнати протиправними дії державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Світличної О.В. по проведенню державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - комплекс будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за сільськогосподарським приватним акціонерним товариством ім. Кірова з видачою свідоцтва про право власності;
- скасувати рішення № 27210500 від 17 грудня 2015 року державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Світличної О.В. про державну реєстрацію права власності на комплекс будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за сільськогосподарським приватним акціонерним товариством імені Кірова Чаплинського району;
- зобов`язати реєстраційну службу Головного територіального управління юстиції у Херсонській області внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації прав на комплекс будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за сільськогосподарським приватним акціонерним товариством ім. Кірова Чаплинського району, що здійснена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27210500 від 17 грудня 2015 року.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю та незаконністю здійснення реєстрації прав на комплекс будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за СПАТ ім. Кірова, оскільки така реєстрація прав здійснена за відсутності у заявника правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна, без врахування наявності у Чаплинського ССТ права користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля торгового центру.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року позовна заява задоволена частково, а саме: визнано протиправними дії державного реєстратора управління державної реєстрації ГТУЮ у Херсонській області Світличної О.В. по проведенню державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - комплекс будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за СПАТ ім. Кірова; скасовано рішення державного реєстратора № 27210500 від 17 грудня 2015 року на комплекс будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за СПАТ ім. Кірова. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено правила державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, оскільки подані для здійснення державної реєстрації рішення Преображенської сільської ради № 38 та № 70 є підробленими. Також суд вважав неналежним виконанням державним реєстратором свого обов`язку встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. При цьому суд виходив з порушення вказаними діями прав та інтересів позивача.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року апеляційну скаргу сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Водолій" задоволено, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у позові.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що враховуючи відсутність у позивача права власності на будівлю торгового центру, права користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений торговий центр, рішення державного реєстратора, на підставі якого 17 грудня 2015 року здійснена державна реєстрація права власності на зазначений об`єкт нерухомості за СПАТ ім. Кірова, не впливає на права та інтереси позивача, відтак, відсутні підстави для їх судового захисту.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, Чаплинське сільське споживче товариство звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційна скарга подана 01 жовтня 2018 року.
Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 821/1888/16, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2019 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та              Чиркіна С.М. 
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до постанови правління Херсонської облспоживспілки від 30 грудня 1987 року правління затвердило підрядний договір між Чаплинською райспоживспілкою та колгоспом ім. Кірова на будівництво торгівельного центру в с. Преображенка з подальшою оплатою та оформленням права власності відповідно до чинного законодавства.
Сторони не спростовували в судовому засіданні існування такого договору та виконання по цьому договору робіт третьою особою в повному обсязі. Сторони не спростовували також, що приміщення постійно використовується і по сьогодні позивачем.
Відповідно до постанови Чаплинського районного суду від 13 листопада 2008 року задоволено позовні вимоги Чаплинського сільського споживчого товариства - визнано дійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,3539 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, тобто земельної ділянки, яка знаходиться під спірним приміщенням.
Згідно цього державного акта зазначена земельна ділянка передана у постійне користування спільному товариству Чаплинському сільському споживчому товариству.
На дату розгляду справи відсутні письмові документи щодо введення об`єкта в експлуатацію, проектно-кошторисна документація, акти прийому-передачі та додатки до них, що фіксують факт виконання господарських операцій, в силу спливу строків їх зберігання. Але ці документи стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах. Про це зазначено в листі Спілки споживчих товариств Херсонської області від 30 серпня 2016 року та підтверджується електронним реєстром майна.
Судом встановлено, що рішенням господарського суду Херсонської області від 30 серпня 2016 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог до Преображенської сільської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету від 22 вересня 2010 року № 64 "Про оформлення права власності" та про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно - торгівельний центр АДРЕСА_1.
15 грудня 2015 року директором СПАТ імені Кірова ОСОБА_1 до управління державної реєстрації Головного територіального правління юстиції у Херсонській області для проведення державної реєстрації права на торгівельний центр, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, подана відповідна заява із наданням наступних документів:
копії паспорту громадянина України;
квитанції про сплату адміністративного збору;
витягу з протоколу № 1 загальних зборів акціонерів Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства імені Кірова;
довідки СПАТ ім. Кірова про перетворення колгоспу імені Кірова;
рішення виконавчого комітету Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області від 29 квітня 2004 року № 38 "Про присвоєння об`єктам вулиці і номера";
рішення XII сесії Преображенської сільської ради XXIV скликання від 30 квітня 2004 року № 70 "Про надання земельної ділянки у користування під розміщення об`єктів";
акт робочої комісії 1987 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів нерухомого майна;
технічний паспорт від 06 березня  2007 року, виготовлений КП "Каховське БТІ".
17 грудня 2015 року державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального правління юстиції у Херсонській області Світличною О.В. прийнято рішення за № 27210500, яким проведено державну реєстрацію права власності за СПАТ імені Кірова на торгівельний центр, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У касаційній скарзі Чаплинське ССТ зазначено, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки акта робочої комісії від 18 грудня 1987 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва торгівельного центру колгоспу ім. Кірова. Крім того, на думку скаржника, судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги, що документи, які надані для державної реєстрації права власності не відповідають дійсності, про що свідчать надані позивачем докази, зокрема висновки судово-почеркознавчої експертизи.
01 листопада 2018 року від СПАТ «Водолій» - правонаступника СПАТ ім. Кірова надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи у зв`язку з чим дійшов до помилкового висновку про обґрунтованість позову Чаплинського ССТ, у той час, як апеляційний суд вірно встановив обставини справи та прийняв законне та обґрунтоване рішення; просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
02 листопада 2018 року від державного реєстратора Світличної О.В. також надійшов відзив, в якому наголошується на правомірності її дій під час здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Світлична О.В. запевняє, що під час вчинення реєстраційних дій керувалася виключно чинними нормами законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно; просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, в якій зазначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року та постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року не відповідають, а вимоги касаційної скарги є частково обґрунтованими з огляду на наступне. 
Розглядаючи дану справу та приймаючи рішення по суті позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій вважали, що між сторонами існує публічно-правовий спір, у зв`язку з чим розгляд даної справи слід здійснювати за правилами адміністративного судочинства.
З такими висновками судів колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).
У цій справі спірні правовідносини виникли стосовно визнання протиправними дій державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Світличної О.В. по проведенню державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - комплекс будівель. Разом з тим, з висловлених позивачем у ході розгляду справи доводів вбачається, що основним мотивом звернення до суду стала незгода з переходом права власності до іншої юридичної особи, чим порушено право власності позивача.
Відносини, пов`язані з переходом права власності на об`єкт нерухомого майна, регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України.
За правилами пункту 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суди розглядають у порядку господарського судочинства справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
У справі, що розглядається, оскаржуються дії державного реєстратора, які полягають у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме - комплекс будівель, чим, на думку позивача, порушеного його право власності на вказану будівлю. Відтак, цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.
Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що спір щодо правомірності дій державного реєстратора, які пов`язані з вчиненням реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.
За таких обставин, спір у цій справі не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства. 
Як убачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між Чаплинським ССТ та СГ ПАТ «Водолій» щодо права власності на об`єкт нерухомого майна. 
Відповідно до статті 1 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. 
Згідно статті 1 ГК України господарські відносини виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.
За правилами пункту 6 частини першої статті 20 ГПК України, суди розглядають у порядку господарського судочинства справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Відповідно до частин першої та другої статті 20 ГК України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.
Аналогічна правова позиція щодо визначення судової юрисдикції у справах з аналогічним предметом позову міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 809/973/14, від 13 листопада 2018 року у справі № 809/649/14, від 21 листопада 2018 року у справі № 804/3086/16.
Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від цієї правової позиції.
Таким чином, сформована відповідно до статей 37, 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 346 КАС України практика Великої Палати Верховного Суду (постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду, що забезпечує, зокрема, здійснення перегляду судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права) стосовно обов`язку касаційного суду, встановивши порушення судами правил юрисдикції адміністративних судів, закривати провадження у справі незалежно від доводів касаційної скарги, має вже сталий характер.
Метою розгляду однакової категорії справ у межах судів однієї юрисдикції є, серед іншого, забезпечення єдності судової практики.
Зокрема, Європейська комісія за демократію через право (Венеціанська комісія) у виходить з того, що принцип правової визначеності (legal certainty) має важливе значення для довіри до судової системи і верховенства права; правова визначеність також сприяє розвитку та економічного прогресу; необхідно, щоб суди, особливо вищі суди, створювали механізми для запобігання конфліктам та забезпечення узгодженості їхньої судової практики (Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 "Про верховенство права" (Venice Commission: the Rule of Law), що була прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року на основі зауважень її членів ОСОБА_7 (Нідерланди), ОСОБА_8 (Швейцарія), ОСОБА_3 ( Сполучене Королівство ), ОСОБА_5 (Фінляндія); п. 44-50).
Колегія суддів також враховує, що у рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.
Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).
Згідно з висновками Конституційного Суду України, що сформовані у рішенні від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010, забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.
В Україні систему судів утворено згідно з положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.
Законом України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 5); суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частини перша статті 18). Головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура. Процесуальними кодексами України встановлено неоднакову процедуру судового провадження щодо різних правовідносин.
На підставі положень Конституції України про судову спеціалізацію (частина перша статті 125) і про гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55) в Україні утворено окрему систему судів адміністративної юрисдикції. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень визначено як безпосереднє завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 КАС України). Адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень у межах спеціалізації судів підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.
Частиною першою статті 354 КАС України встановлено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" ("Golder v. the United Kingdom"), заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Станєв проти Болгарії" ("Stanev v. Bulgaria"), заява № 36760/06, § 230).
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому касаційна скарга Чаплинського сільського споживчого товариства підлягає частковому задоволенню, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню, а провадження у справі - закриттю, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку господарського судочинства.
Керуючись статтями 238, 239, 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Чаплинського сільського споживчого товариства задовольнити частково.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року скасувати.
Провадження у справі за позовом Чаплинського сільського споживчого товариства до державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Світличної Ольги Вікторівни, Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, третя особа - Сільськогосподарське приватне акціонерне товариство «Водолій» про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії закрити.
Роз`яснити, що спір може бути розглянуто, зокрема, за правилами господарського судочинства.
Постанова набирає законної сили з дати її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                            І.В. Желєзний
                                                                                                    С.М. Чиркін