ПОСТАНОВА
Іменем України

07 листопада 2019 року 
Київ
справа №808/805/17
адміністративне провадження №К/9901/28371/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
розглянув в письмовому провадженні в касаційній інстанції справу №808/805/17
за позовом   ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування пунктів висновку службового розслідування, скасування висновків перевірки та зобов`язання провести повторне службове розслідування, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року (прийнята в складі головуючого судді - Татарінова Д.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року (прийняту в складі колегії суддів: головуючого Божко Л.А., суддів: Баранник Н.П., Дурасової Ю.В.), 
у с т а н о в и в :
І. Суть спору:
1. У березні 2017 року ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області (надалі також ГУМВС у Запорізькій області), у якому просив:
1.1. визнати протиправними та скасувати пункти 2 та 3 висновку службового розслідування, проведеного та затвердженого 8 грудня 1998 року УМВС України в Запорізькій області, як такі, що не відповідають фактичним обставинам події, яка мала місце 24 жовтня 1998 року;
1.2. скасувати висновок за матеріалами перевірки, проведеної за відомостями, викладеними у зверненні позивача, затверджені Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області 14 грудня 2016 року;
1.3. зобов`язати ліквідаційну комісію ГУМВС України у Запорізькій області провести повторне службове розслідування за фактом ДТП за участю позивача, що сталася 24 жовтня 1998 року.
2. В обґрунтування позовних вимог мотивує неповнотою та необ`єктивністю висновку службового розслідування проведеного та затвердженого 8 грудня 1998 року УМВС України в Запорізькій області.
ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Постановою від 28 лютого 2019 року у справі №808/805/17 Верховним судом касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі № 808/805/17 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
4. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування пунктів висновку службового розслідування, скасування висновків перевірки та зобов`язання провести повторне службове розслідування - залишено без розгляду.
5. Залишаючи позовні вимоги без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано доказів які б підтвердили причини пропуску позивачем строку звернення до суду (з 1998 по 2017 рік) як поважні , а тому наявні підстави для застосування частини 3 статті 123 КАС України.
IІІ. Провадження в суді касаційної інстанції 
6. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на те, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції було винесене з порушенням норм процесуального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, просив скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
7. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги відповідач зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції не було фактично досліджено доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, що призвели до неправильного вирішення питання. Також, позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції не розглянуто його клопотання щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що позбавило останнього на участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції та надання пояснень щодо поважності пропуску строку звернення до суду.
8. Відзив на касаційну скаргу на адресу не надходив.
ІV. Релевантні джерела права й акти їх застосування
9. Суд наголошує, що однією з основних засад судочинства, визначеною пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.
10. КАС України також визначено принципи здійснення адміністративного судочинства, одним з яких є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Даний принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.
11. Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
12. Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає, а викладені у касаційній скарзі мотиви скаржника є прийнятні, з огляду на таке.
13. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
14. Відповідно до пункту першого частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
15. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
16. Статтею 44 КАС України визначено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Учасники справи мають право:
16.1 ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;
16.2. подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;
16.3. подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;
16.4. ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;
16.5. оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;
16.6. користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
17. За приписами статті 195 КАС України убачається, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
17.1. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.
17.2. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
17.3. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
17.4. Суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.
17.5. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання.
17.6. Копія ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду негайно надсилається до суду, який зобов`язаний організувати її виконання, та особі, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
18. Відповідно до частини 1 статті 204 КАС України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
V. ОЦІНКА СУДУ
19. Оцінюючи доводи касаційної скарги колегія суддів зазначає, що позивач, оскаржуючи судові рішення, у тому числі скаржиться на розгляд справи в суді апеляційної інстанції без його участі.
20. Відповідно до касаційної скарги позивач просив розглянути справу в апеляційній інстанції за його участі (т.2 а.с.129).
21. З матеріалів справи вбачається, що суд апеляційної інстанції призначив розгляд справи у відкритому судовому засіданні (т.2 а.с. 139) та призначив справу на 14 серпня 2029 року.
22. Також в матеріалах справи міститься заява про бажання позивача приймати участь у судовому засіданні з застосуванням видеоконференції. (т.2 а.с.203).
23. Проте, суд апеляційної інстанції проігнорував таке клопотання та розглянув справу у відсутність позивача.
24. Суд визнає, що судом апеляційної інстанції не розглянуто клопотання позивача, як учасника справи, щодо призначення судового засідання у режимі відеоконференції за участі позивача, що в свою чергу позбавило позивача приймати участь у розгляді справи у суді апеляційної інстанції.
25. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
26. За таких обставин, суд апеляційної інстанції в порушення норм процесуального права не розглянув клопотання ОСОБА_1 про його участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, тим самим не повідомив позивача про розгляд справи без або з застосуванням відеоконференції, чим позбавив позивача на участь у судовому засіданні.
27. Суд касаційної інстанції вважає, що не вирішення питання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції призвело до порушення порядку належного повідомлення про місце судового засідання, оскільки ОСОБА_1 мав правомірні сподівання, що він зможе прийняти участь у судовому засіданні в Васильківському районному суді Запорізької області (про що просив у клопотанні).
28. Щодо інших підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, а саме безпідставності застосування строків звернення до суду, не дослідження доказів, порушення відповідачем норм матеріального права, суд касаційної інстанції зазначає, що ці доводи можуть бути предметом касаційного перегляду після їх перегляду в апеляційному порядку з дотриманням норм процесуального права.
29. Виходячи з наведеного, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. Постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати з направленням справи для продовження розгляду в суд апеляційної інстанції.
V. Судові витрати
30. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
31. Керуючись статтями 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року у справі №808/805/17 скасувати.
3. Справу №808/805/17 направити до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О.О. Шишов 

Судді                                                                                                    І.В. Дашутін

                                                                                                    М.М. Яковенко