П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
06 листопада 2019 року 
м. Київ 
 
Справа № 826/17595/16
Провадження № 11-563апп19
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
 
розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом Державної іпотечної установи до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії
за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2018 року (суддя Донець В. А.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року (судді Шурко О. І., Василенко Я. М., Кузьменко В. В.),
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.       Державна іпотечна установазвернулася до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В. В. (далі - уповноважена особа Фонду), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), про:
-           визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду щодо направлення позивачу повторного рішення від 27 жовтня 2016 року № 8640 у формі повідомлення та скасування рішення у формі повідомлення про нікчемність правочинів, прийнятого на підставі протоколу від 22 вересня 2015 року № 54;
-           визнання протиправним та скасування рішення від 27 жовтня 2016 року № 8640 у формі повторного повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочинів, прийнятого на підставі протоколу від 22 вересня 2015 року № 54.
2.       На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року у справі № 826/23041/15 визнано протиправним та скасовано рішення від 24 вересня 
2015 року № 8951у формі повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочинів, прийняте на підставі протоколу від 22 вересня 2015 року № 54, проте відповідач 27 жовтня 2016 року повторно направив на адресу Державної іпотечної установи аналогічне повідомлення про нікчемність договорів забезпечення, що містить ті самі підстави, які досліджені судом у справі № 826/23041/15.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3.       Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 01 березня 2018 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії уповноваженої особи Фонду щодо направлення позивачу рішення від 27 жовтня 2016 року № 8640 у формі повідомлення про нікчемність правочинів.
4.       Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції залишив без змін. 
 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
5.       У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та закрити провадження у справі.
6.       Відповідач зазначає, зокрема, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, посилається на правову позицію, викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16, від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16, 
від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16, відповідно до якої наказ про нікчемність правочину є внутрішнім документом банку, приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не може порушуватися будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. 
7.       Уповноважена особа Фонду вказує, що права особи, щодо якої він прийнятий, не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи. Встановлена правова природа згаданого наказу унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, тому позовні вимоги щодо його скасування не можуть бути предметом розгляду у судовому порядку.
 
Позиція інших учасників справи
8.       У відзиві на касаційну скаргу Державна іпотечна установа просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, зазначає про законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
 
Рух касаційної скарги
9.       Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою 
від 21 березня 2019 року відкрив касаційне провадження у цій справі, а ухвалою 
від 04 червня 2019 року призначив її до розгляду.
10.  Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою 
від 06 червня 2019 року передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв`язку з тим, що учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
11.  Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 04 липня 2019 року прийняла та призначила цю справу до розгляду в порядку письмового провадження.
 
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
12.  Державною іпотечною установою та ПАТ «Дельта Банк» з метою забезпечення виконання зобов`язань банку перед позивачем за договором банківського рахунку 
від 27 лютого 2013 року № 26/995-070, згідно з яким позивач розмістив на своєму рахунку 3 493 239 101,16 грн, укладено договори застави майнових прав 
від 04 вересня 2014 року № Д-1.1/2014, від 04 лютого 2015 року № Д-2/2015 та № Д-3/2015; договори відступлення прав вимоги (з відкладальними умовами) 
від 04 вересня 2014 року № Д-1.2/2014, від 04 лютого 2015 року № Д-2.1/2015 та 
№ Д-3.1/2015.
13.  Рішенням уповноваженої особи Фонду від 24 вересня 2015 року № 8951 повідомлено Державну іпотечну установу про нікчемність указаних правочинів.
14.  Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва 
від 18 листопада 2015 у справі № 826/23041/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року визнано протиправним та скасовано рішення від 24 вересня 2015 року № 8951 у формі повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочинів, прийняте на підставі протоколу від 22 вересня 2015 року № 54.
15.  Уповноваженою особою Фонду повторно надіслано позивачу рішення 
від 27 жовтня 2016 року № 8640 у формі повідомлення про нікчемність правочинів, прийняте на підставі протоколу від 22 вересня 2015 року № 54.
16.  Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо прийняття рішення про нікчемність правочинів, з метою скасування такого рішення Державна іпотечна установа звернулася до суду з цим позовом.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування
17.  Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
18.  За визначенням пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС адміністративна 
справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
19.  Відповідно до частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
20.  Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
21.  Відповідно до статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) цим Законом, зокрема, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
22.  Пунктом 17 частини першої статті 2 цього Закону визначено, що уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
23.  За змістом статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
24.  Відповідно до положень статті 4 цього Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
25.  Частиною першою статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.
26.  Згідно зі статтею 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
27.  Положеннями статті 38 цього Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
28.  Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
29.  Таким чином, уповноважена особа Фонду в разі делегування їй повноважень Фондом зобов`язана здійснити перевірку укладених банком правочинів, та в разі виявлення правочинів, які є нікчемними, повідомляти сторін таких правочинів.
30.  У силу приписів статті 215 ЦК та статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочин є нікчемним в силу закону з моменту його укладення, а не рішення чи повідомлення уповноваженої особи Фонду. Наслідки нікчемності також настають для сторін правочину в силу закону (зокрема, статті 216 ЦК).
31.  Повідомлення уповноваженої особи Фонду щодо нікчемності правочину носить внутрішній інформаційний характер і не створює наслідків для сторін правочину.
32.  Оскільки повідомлення про нікчемність правочину є внутрішнім документом банку, яке прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, воно не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), права яких не можуть порушуватися унаслідок надіслання цього повідомлення.
33.  Така правова позиція неодноразово висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16, 
від 31 жовтня 2018 року у справі № 826/23918/15, від 30 січня 2019 року у справі № 803/3514/15, від 13 лютого 2019 року у справі № 826/1314/16 та інших.
34.  Таким чином, права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.
 
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
35.  З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстацій про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. 
36.  Доводи касатора щодо неналежності цієї справи до юрисдикції адміністративних судів знайшли своє підтвердження під час її розгляду у суді касаційної інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
37.  Відповідно до пункту 5 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
38.  За правилами частини першої статті 354 КАС суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
39.  Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
40.  Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 19, 345, 349, 354 356, 359 КАС, Велика Палата Верховного Суду
 
П О С Т А Н О В И Л А :
1. Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити.
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року скасувати.
3. Провадження у справі за позовом Державної іпотечної установи до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії - закрити.
 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | | В. С. Князєв
Судді: | | |
| Н. О. Антонюк | | Л. М. Лобойко
| Т. О. Анцупова | | Н. П. Лященко
| С. В. Бакуліна | | О. Б. Прокопенко
| В. В. Британчук | | В. В. Пророк
| Ю. Л. Власов | | Л. І. Рогач
| М. І. Гриців | | О. М. Ситнік
| В. І. Данішевська | | О. С. Ткачук
| Ж. М. Єленіна | | В. Ю. Уркевич
| О. С. Золотніков | | О. Г. Яновська
| О. Р. Кібенко | |