ПОСТАНОВА
Іменем України

30 вересня 2019 року 
Київ
справа №465/6000/16-а
адміністративне провадження №К/9901/38865/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Матковської З.М., Бруновської Н.В., Шавеля Р.М. від 12 жовтня 2017 року, 

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі - Інспекція ДАБК у м. Львові, відповідач), в якому просила скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 07-вих-2078/71 від 27 вересня 2016 року заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки така винесена без повного з`ясування обставин справи. Зокрема, вважає, що акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13 вересня 2016 року та протокол про адміністративне правопорушення № 3 від 13 вересня 2016 року, на підставі яких винесено оскаржувану постанову, містять висновки про здійснення будівництва саме ТОВ «Мегаторггруп» на об`єкті містобудування за адресою: АДРЕСА_1 без належних дозвільних документів, хоча жодних доказів того, що саме цим підприємством допущено вказане правопорушення не наведено. Відповідно, зазначає, що у діях позивача, як керівника ТОВ «Мегаторггруп», відсутні будь-які ознаки складу адміністративного правопорушення.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Франківського районного суду міста Львова від 22 серпня 2017 року позов задоволено. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду достатніх доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, оскільки судом встановлено, що між ТОВ «Мегаторггруп» та ОСОБА_2 у 2012 році були укладені договори купівлі-продажу нежитлової будівлі, що свідчить про те, що ТОВ «Мегаторггруп» на об`єкті містобудування за адресою: АДРЕСА_1 , будівництва без належних дозвільних документів не здійснювало, оскільки цей об`єкт товариству не належить. 
Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 12 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові задовольнив, скасував постанову Франківського районного суду міста Львова від 22 серпня 2017 року та прийняв нову постанову, якою відмовив у задоволенні позову. 
Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив з того, що договори відчуження майна укладені у 2012 році. Предметом цих договорів, була нежитлова будівля. Натомість перевірка проводилась у 2016 році на об`єкті - павільйон з сендвічпанелей, зібраних по металевому каркасу, розміром в плані 6,9 ч 18,0 м, висотою 4,5 м на відстані 8,4 м від житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Окрім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що у 2016 році ТОВ «Мегаторггруп» видано паспорти прив`язки для розміщення двох тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, що, на думку апеляційного суду, свідчить про здійснення будівельних робіт без отримання всіх необхідних документів.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року та залишити у силі постанову Франківського районного суду міста Львова від 22 серпня 2017 року.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційну скаргу подано 06 листопада 2017 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 465/6000/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак, розгляд справи цим судом не був закінчений.
Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2019 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року в адміністративній справі № 465/6000/16-а суддею-доповідачем Берназюком Я.О.
Учасники справи письмових клопотань не заявляли.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 вересня 2016 року головним спеціалістом відділу інспекційної роботи Козаком А.В. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ «Мегаторггруп» під час здійснення будівельних робіт з влаштування павільйону на бетонному фундаменті за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13 вересня 2016 року.
13 вересня 2016 року головним спеціалістом відділу інспекційної роботи Козаком А. В. складено протокол про адміністративне правопорушення № 3 стосовно директора ТОВ «Мегаторггруп» ОСОБА_1 за частиною сьомою статті 96 КУпАП.
Постановою № 07-вих-2078/71 по справі про адміністративне правопорушення від 27 вересня 2016 року, складеною заступником начальника інспекції державного-архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Гарасюк С.Б. встановлено, що при проведенні перевірки на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 виявлено будівництво бетонного фундаменту під влаштування павільйону площею 120 кв. м без проектної документації, дозвільних документів на право проведення будівельних робіт та документів на право власності чи користування земельною ділянкою (земельна ділянка відведена не для цієї мети), чим порушено статтю 376 ЦК України та статтю 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 
Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У касаційній скарзі скаржник покликається на те, що апеляційний суд не надав належної правової оцінки тому, що ТОВ «Мегаторггруп» на об`єкті містобудування за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво без належних дозвільних документів не здійснювало, оскільки цей об`єкт товариству не належить.
Відповідач у встановлений судом строк не подав заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не є перешкодою для перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року не відповідає, а вимоги касаційної скарги є обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Повноваження Інспекції ДАБК у м. Львові у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, КУпАП, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут і далі - у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;
Згідно з положеннями частини сьомої статті 96 КУпАП виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об`єктів IІ категорії складності, тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту статті 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 244-6 КУпАП Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виробництва, виготовлення та застосування будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, а також будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту та прийняття в експлуатацію об`єктів чи споруд, невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), 97, частини третя - п`ята статті 152-1, стаття 188-42).
Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною першою статті 256 КУпАП передбачено те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
У статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, Інспекцією ДАБК у м. Львові за результатом проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва «Будівельні роботи з влаштування павільйону на бетонному фундаменті за адресою: АДРЕСА_1 » складено акт перевірки від 13 вересня 2016 року, у якому зафіксовано порушення, а саме: будівництво бетонного фундаменту під влаштування павільйону площею 120 кв. м без проектної документації, дозвільних документів на право проведення будівельних робіт та документів на право власності чи користування земельною ділянкою (земельна ділянка відведена не для цієї мети), чим порушено статтю 376 ЦК України та статтю 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
На підставі акта про проведення перевірки від 13 вересня 2016 року начальником Інспекції ДАБК у м. Львові Гарасюк С.Б. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 07-вих-2078/71 від 27 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 , як керівника ТОВ «Мегаторггруп», визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною сьомою статті 96 КУпАП, та застосовано штраф у сумі 8500 грн.
Разом з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, 25 та 26 грудня 2012 року між ТОВ «Мегаторггруп» та ОСОБА_2 укладено договори купівлі-продажу двох часток нежитлової будівлі літ «Д-1» площами по 62,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер майна 38754524. Договори посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою-Гіркою Н.С. та зареєстровані у реєстрі за № 4572 та № 4621.
Вказаним обставинам суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки, чим порушив норми процесуального права, а саме: статті 71, 86 КАС України, у той час, як суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши зібрані у справі докази та встановивши обставини справи, вирішив спір з дотриманням норм процесуального права та на підставі правильного застосування норм матеріального права.
На цій підставі колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Інспекцією ДАБК у м. Львові не доведено вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною сьомою статті 96 КУпАП, саме ОСОБА_1 , як керівником ТОВ «Мегаторггруп», оскільки встановлені у справі обставини свідчать про те, що об`єкт будівництва не належить товариству. Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення № 07-вих-2078/71 від 27 вересня 2016 року є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
З огляду на таке, колегія суддів доходить до висновку, що рішенням суду апеляційної інстанції скасоване рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року - скасувати, а постанову Франківського районного суду міста Львова від 22 серпня 2017 року - залишити в силі.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 345, 349, 352, 355, 356, 359, пунктом 4 Перехідних положень КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року скасувати.
Постанову Франківського районного суду міста Львова від 22 серпня 2017 року залишити у силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                                    І.В. Желєзний
                                                                                                                 Н.В. Коваленко