Постанова 
Іменем України 
 
25 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 752/743217
провадження № 61-43492св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                  Коротуна В. М.,               
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
третя особа 1 - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс»,
третя особа 3 - ОСОБА_2 ,
третя особа 4 - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва в складі судді Колдіна О. О. від                10 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва в складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Болотова Є. В. від 05 липня 2018 року,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі -                                 ПАТ «Укрсоцбанк»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс» (далі - «Арбо Фінанс»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просив визнати недійсним іпотечний договір № 02-038/717, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ханіною А. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1946, укладений 07 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 та іпотечний договір № 02-038/715, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ханіною А. В. та зареєстрований в реєстрі за                     № 1950, укладений 07 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі.
Відкриваючи провадження у справі, місцевий суд виходив із того, що оскільки спір виник з приводу недійсності договорів іпотеки, предметом яких є майнові права на незакінчені будівництвом однокімнатні квартири № 430 та 434 , що будуються за адресою: АДРЕСА_1 , та останній повинен розглядатися за правилами виключної підсудності.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року залишено без змін.
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду, зазначив про те, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.
Узагальнені доводи касаційної скарги
У серпні 2018 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від                         10 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року, у якій заявник посилаючись на порушення судами норм процесуального права просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд.
Касаційна скарга мотивована тим, що предметом даного позову є визнання договорів недійсними, тому територіальна підсудність має визначатися за загальним правилом. Ураховуючи зазначене та те, що місцезнаходження відповідача територіально відноситься до Печерського району м. Києва, позовна заява до відповідача підсудна та повинна бути пред`явлена до Печерського районного суду м. Києва. Крім того, оскаржувана ухвала апеляційного суду була прийнята без участі у судовому засіданні ОСОБА_4 
Відзив на касаційну скаргу не подано.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                    28 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 та витребувано цивільну справу з Голосіївського районного суду м. Києва № 752/7432/17.    
Указана справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що спір між сторонами виник з приводу недійсності договорів іпотеки, предметом яких є майнові права на незакінчені будівництвом однокімнатні квартири № 430 та 434 , що будуються за адресою: АДРЕСА_1 .
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України 2004 року позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України 2004 року). 
З матеріалів справи вбачається, що позовними вимогами є визнання недійсними договорів іпотеки, предметом яких є майнові права на незакінчені будівництвом однокімнатні квартири № 430 та 434 , що будуються за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, дані вимоги стосуються прав на об`єкт нерухомого майна, а тому підсудність цього спору повинна визначатися за правилами, встановленими статтею 141 ЦПК України 2004 року.
Оскільки нерухоме майно, з приводу передачі іпотечних прав щодо якого виник спір, територіально розташоване в Голосіївському районі м. Києва, суди вірно виходили з того, що вказана справа підсудні Голосіївському районному суду м. Києва.
Ухвала про відкриття провадження від 10 квітня 2017 року постановлена відповідно до вимог, передбачених статтею 210 ЦПК України 2004 року, а тому доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те, що вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає, є необґрунтованими. 
Доводи касаційної скарги про неналежне повідомлення апеляційним судом про час та місце розгляду справи спростовуються матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи міститься зворотнє повідомлення, згідно якого 27 червня 2018 року ОСОБА_3 особисто отримала повістку  в судове засідання на 05 липня 2018 року.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення постановленні без додержання норм процесуального права.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скарги.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        М. Є. Червинська
 
                                                                                                С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                В. М. Коротун