ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 405/6342/13-ц
 
провадження № 61-26157 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Головуючого - Крата В. І., 
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І.,              Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
позивач, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,
відповідачі - приватне підприємство «Кіровоградптахопром», публічне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго»,
позивач за зустрічним позовом - приватне підприємство «Кіровоградптахопром»,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення        учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області 21 листопада 2017 року в складі колегії суддів Кіселика С. А., Авраменко Т. М., Суровицької Л. В.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Кіровоградптахопром», ПАТ «Кіровоградобленерго» та просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ПП «Кіровоградптахопром» та ПАТ «Кіровоградобленерго» винести лінію ПЛ-10 кВ відпайки від опори 65 ПЛ-10кВ Ф-22Ю з його земельної ділянки.
 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 , проте повноцінно здійснювати володіння та розпорядження своєю власністю він не має можливості, оскільки через його земельну ділянку проходять лінії електропередачі ПЛ-10кВ, відпайка від опори 65 ПЛ-10 кВ Ф-22Ю, яка перебуває на балансі у ПП «Кіровоградптахопром». 
 
У жовтні 2013 року ПП «Кіровоградптахопром» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту на право технічного обслуговування та експлуатації лінії електропередачі ПЛ-10 кВ за адресою: АДРЕСА_1 .
 
В обґрунтування своїх позовних вимог підприємство зазначало, що            ОСОБА_1 відмовляється виносити лінію за межі своєї ділянки за власний рахунок та встановлювати будь-який сервітут.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області від 27 січня 2017 року первісний позов задоволено частково, усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить йому на праві приватної власності на підставі державного акта на                    право приватної власності на землю серія КР №00009517, виданого                   30 березня 1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів                 на право приватної власності на землю за № 7914, шляхом зобов`язання                 ПП «Кіровоградптахопром» винести повітряну лінію електропередачі ПЛ-10 кВ відпайки від опори 65 ПЛ-10 кВ Ф-22Ю з земельної ділянки,                                 яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Кіровоградобленерго» відмовлено.
 
У задоволенні зустрічного позову відмовлено. 
 
Суд першої інстанції виходив із того, що власник земельної ділянки, на якій розміщено опору лінії електропередачі напругою 10 кВ відпайка від опори 65 ПЛ-10 кВ Ф-22Ю, не погоджував його розміщення на своїй ділянці й таке розміщення суттєво обмежує власника в користуванні своєю земельною ділянкою. 
 
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності підприємством факту неправомірних дій    ОСОБА_1 щодо перешкоджання доступу до опор ліній електропередачі, які були б підставою для встановлення постійного земельного сервітуту.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Справа переглядалася в апеляційному порядку неодноразово. 
 
Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області 21 листопада                    2017 року апеляційну скаргу ПП «Кіровоградптахопром» задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області від 27 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено, встановлено ПП «Кіровоградптахопром» постійний безоплатний земельний сервітут на право технічного обслуговування та експлуатації лінії електропередачі ПЛ-І0 кВ за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Апеляційний суд виходив із того, що перенесення повітряної високовольтної лінії електропередачі можливо провести за згодою ОСОБА_1 за його власний рахунок, за наявної технічної можливості й відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, однак ОСОБА_1 таку згоду не надав, а тому відсутні правові підстави для задоволенні його позовних вимог. 
 
Задовольняючи зустрічний позов, апеляційний суд керувався тим, що для виконання підприємством вимог законодавства та з метою забезпечення інших споживачів електроенергією та їх прав на безперебійне отримання електроенергії, підприємству необхідний вільний доступ до опори на земельній ділянці, а тому наявні правові підстави для встановлення сервітута.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України                            в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду. 
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року дана справа призначена до судового розгляду. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Заперечення/відзив на касаційну скаргу
 
У лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ПАТ«Кіровоградптахопром» на дану касаційну скаргу, в якому підприємство просило залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 02 серпня 1993 року № 667              ОСОБА_1 надана в приватну власність земельна ділянка під будівництво індивідуального житлового будинку й господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 .
 
11 жовтня 1993 року Управління по містобудівництву, архітектурі, землеустрою та землекористуванню м. Кіровограда видало ОСОБА_1 дозвіл № 566 на індивідуальне будівництво житлового будинку та надвірних будівель за вказаною адресою.
 
Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія КР № 00009517 від 30 березня 1999 року ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради від 23 грудня 1998 року № 162 належить на праві приватної власності земельна ділянка за даною адресою площею 1029,8 м^2.
 
ОСОБА_1 неодноразово звертався з листами та вимогами щодо перенесення лінії електропередачі, яка проходить через його земельну ділянку.
 
24 листопада 2008 між ВАТ «Кіровоградобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Кіровоградобленерго», та ПП «Кіровоградптахопром» укладений договір про постачання електроенергії № 74 М.
 
Відповідно до акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін встановлюється на контактах приєднання ПЛ-10 кВт на опорі № 65 ПЛ-1 кВ Ф-22 Ю . 
 
За змістом вказаного акта на балансі ПАТ «Кіровоградобленерго» знаходиться ПЛ-10 кВ Ф-22Ю «ТП-557ТП-594», а на балансі ПП «Кіровоградптахопром» - ПЛ-10 кВ від опори № 65 до ТП-217.
 
Актом від 26 квітня 2012 року № 01/30-07-025, складеним старшим державним інспектором з енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Кіровоградській області, встановлено, що на генеральному плані земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 02 серпня 1992 року не вказано проходження ПЛ 10 кВ відпайки від оп.65 ПЛ-10 кВ Ф-22Ю та встановленої опори 65/1 на території земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 01 лютого                2016 року в справі № 405/2626/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року, позов приватного підприємства «Кіровоградптахопром» до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1 про скасування рішення Кіровоградської міської ради від 23 грудня 1998 року № 162 «Про погодження рішень виконавчого комітету Кіровоградської міської ради з питань регулювання земельних відносин» у частині, що стосується передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 в приватну власність ОСОБА_1 та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії КР №00009517, виданого 30 березня 1999 року ОСОБА_1 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7914, скасування державної реєстрації акта, залишено без задоволення.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Оскаржуване судове рішення апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам закону частково.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
 
Частиною четвертою статті 69 ЗК України в редакції, чинній на момент виділення ОСОБА_1 земельної ділянки, було передбачено, що вздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі, телефонно-телеграфних ліній, що проходять поза населеними пунктами, а також навколо випромінюючих споруд телерадіостанцій та радіорелейних ліній встановлюється охоронна зона. Землі в межах цих зон у власників землі та землекористувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, що передбачаються правилами, затверджуваними у встановленому порядку.
 
Апеляційний суд правильно встановив, що позивачеві передана у власність земельна ділянка з обмеженнями в її використанні. 
 
Згідно з частиною четвертою статті 18 Закону України «Про електроенергетику» в разі спорудження або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури роботи з перенесення повітряних і підземних електричних мереж, теплових мереж та інших об`єктів електроенергетики виконуються власником цих об`єктів електроенергетики за рахунок замовників будівництва або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації.
 
Правильним є висновок апеляційного суду, що перенесення повітряної високовольтної лінії електропостачання з земельної ділянки ОСОБА_1 можливо провести за погодженням із ним, за його рахунок та за наявності технічної можливості відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації. 
 
Оскільки земельна ділянка має обмеження на її використання, а відповідну згоду на перенесення лінії електропередачі за його рахунок ОСОБА_1 не надав, правові підстави для задоволення позову та усунення йому перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення лінії електропостачання відсутні.
 
Відповідно до частини першої статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
 
Згідно з частиною першою статті 98 ЗК України право земельного           сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).
 
Одним із видів земельних сервітутів є право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій (пункт «в» частини першої статті 99 ЗК України).
 
Відповідно до частин першої-третьої статті 403 ЦК України зміст сервітуту складають взаємні права та обов`язки сторін цих правовідносин. 
 
Положення вказаної норми визначає загальні характеристики та умови сервітуту, більш конкретно його зміст встановлюється договором, рішенням суду тощо. 
 
Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. 
 
Оскільки ПП «Кіровоградптахопром», пред`явивши вимоги про встановлення сервітуту, не визначили обсяг прав та обов`язків його учасників, а суд не наділений правом самостійно визначати зміст сервітуту, підстав для задоволення зустрічного позову немає.
 
Апеляційний суд на зазначене увагу не звернув та безпідставно вважав можливим задовольнити позов.
 
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції викладене безпідставно виходив із його недоведеності, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні зустрічного позову.
 
З огляду на викладене, наявні передбачені частиною статті 412 ЦПК України правові підстави для скасування рішення апеляційного суду в частині позовних вимог зустрічного позову про встановлення сервітуту та зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в зазначеній частині.
 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, рішення апеляційного суду змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в іншій частині залишити без змін.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення апеляційного суду Кіровоградської області 21 листопада 2017 року в частині позовних вимог приватного підприємства «Кіровоградптахопром» до ОСОБА_1 встановлення сервітуту скасувати,  рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області від 27 січня 2017 року в цій частині змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 
 
В іншій частині рішення апеляційного суду Кіровоградської області                    21 листопада 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                          В. І. Крат
 
Судді                                                                                                       Н. О. Антоненко 
 
                                                                                                                  В. І. Журавель
 
                                                                                                                  Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                   М. М. Русинчук