Постанова
Іменем  України                                                                                                                                                                             
06 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 274/563/14-ц
провадження № 61-5230св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 січня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог. 
 
У січні 2014 року приватне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. 
 
В обґрунтування позову банк вказував, що 19 червня 2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № DNH4KP33070349, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1 560,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 19 грудня 
2007 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти у вищевказаній сумі, однак відповідач зобов`язання не виконує належним чином, у зв`язку з чим станом на 21 січня 2014 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість перед банком у сумі 24 566,52 грн.
 
Посилаючись на викладене, банк просив стягнути з відповідача у справі на його користь заборгованість в зазначеній вище сумі та судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 
від 03 квітня 2014 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором від 19 червня 2006 року № DNH4KP33070349 в сумі 24 566,52 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 245,67 грн.
  
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник   ОСОБА_1 - ОСОБА_3. , оскаржив вказане судове рішення в апеляційному порядку.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , залишено без руху для усунення недоліків апеляційної скарги - сплати судового збору, та надано строк для виконання вимог ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії такої ухвали.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 січня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 
2014 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив із того, що заявником не виконано вимоги ухвали Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2019 року протягом строку, встановленого у вказаній ухвалі. При цьому суд вважав, що копію ухвали заявником отримано 
14 січня 2019 року.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у березні 2019 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 січня 2019 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду.
 
Мотивуючи касаційну скаргу, заявник зазначає, що апеляційним судом не дотримано положень процесуального закону, зокрема норм статей 123, 124 ЦПК України, не враховано факт отримання 14 січня 2019 року ухвали апеляційного суду від 08 січня 2019 року та не взято до уваги, що в цьому випадку останнім днем для усунення недоліків апеляційної скарги було 21 січня 2019 року, оскільки 19 січня 2019 року було вихідним днем (субота), отже заявник у вказаний строк належним чином виконав вимоги вказаної вище ухвали апеляційного суду.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу № 274/563/14-ц з  Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2019 року справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.
 
Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Частиною першою статті 352 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Відповідно до пункту 8 статті 129 Конституції України одним із фундаментальних принципів правосуддя є забезпечення апеляційного і касаційного оскарження рішення суду, окрім випадків, встановлених законом.
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник у визначений строк не виконав вимоги ухвали апеляційного суду від 08 січня 2019 року, не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги, тобто не усунув недоліки такої апеляційної скарги.
 
З таким висновком апеляційного суду колегія суддів погодитись не може, оскільки такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.
 
08 січня 2019 року до Житомирського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 
2014 року у справі № 274/563/14-ц.
 
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.
 
Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
 
Судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали від 08 січня 2019 року представник ОСОБА_1 - 
ОСОБА_3 , отримав 14 січня 2019 року.
 
Відповідно до частини першої статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
 
Ураховуючи положення вищезазначеної норми закону та факт отримання ОСОБА_3 ухвали Житомирського апеляційного суду від 08 січня 2019 року 14 січня 2019 року, першим днем перебігу строку для усунення недоліків апеляційної скарги було 15 січня 2019 року, а останнім днем цього строку було 
19 січня 2019 року, яке припало на суботу.
 
Згідно з частиною третьою статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
 
Таким чином, оскільки 19 січня 2019 року було вихідним днем, суботою, то останнім днем строку на усунення недоліків апеляційної скарги було 21 січня 2019 року, понеділок, яке й було першим робочим днем після 19 січня 2019 року.
 
Відповідно до копії опису вкладення у цінний рекомендований з повідомленням лист, яка додана заявником до касаційної скарги, матеріали на усунення недоліків апеляційної скарги представник ОСОБА_1 -  
ОСОБА_3., відправив на адресу апеляційного суду 21 січня 2019 року, тобто в межах строку, визначеного ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху.
 
Враховуючи викладене вище, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що у апеляційного суду були відсутні підстави для визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Частиною четвертою статті 406 ЦПК Українипередбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Відповідно частини четвертої статті 411 ЦПК Українисправа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
З огляду на те, що судом касаційної інстанції рішення не змінюється та не ухвалюється нове рішення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.
 
Керуючись статтями 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.
 
Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 січня 2019 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | С. Ю. Бурлаков
| А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун