Постанова                                           
Іменем України
 
13 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 570/6046/14-ц
провадження № 61-17045св18                           
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач),  Коротуна В. М.,                                Курило В. П.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Рівненська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Рівненської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування та усунення від спадкування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 31 березня 2017 року у складі колегії суддів: Шеремет А. М., Григоренко М. П., Ковальчук Н. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                     ОСОБА_2 , Рівненської районної державної нотаріальної контори,               ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування та усунення від спадкування.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_6 , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка та незавершене будівництво за адресою: АДРЕСА_2 .
В межах встановленого шестимісячного терміну позивачем було поштою надіслано на адресу Рівненської районної державної нотаріальної контори заяву простої письмової форми про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 .
У відповідь на заяву позивача про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 Рівненською районною державною нотаріальною конторою було надіслано ОСОБА_1 повідомлення про необхідність направлення належним чином оформленої заяви про прийняття спадщини або особистого прибуття до нотаріальної контори.
Позивачем були виконані вимоги Рівненської районної державної нотаріальної контори та надіслано нотаріусу нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини.
Однак, після звернення до Рівненської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадщини виявилося, що свідоцтво про право на спадщину вже видано ОСОБА_2 . 
З урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , видане 01 серпня 2014 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С. Г. на ім`я ОСОБА_2 ; усунути ОСОБА_2 від спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10 жовтня 2014 року квартири АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами; визнати недійсним договір іпотеки, укладений 04 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визнати ОСОБА_1 власником квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 ; визнати будівельні матеріали, які використані для самочинного будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , спільною власністю ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 ; визнати                            ОСОБА_6 спадкоємцем 1/3 частини будівельних матеріалів, які використані для самочинного будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_7 ; визнати ОСОБА_1 спадкоємцем будівельних матеріалів, які використані для самочинного будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року позов задоволено частково.
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , видане 01 серпня 2014 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С. Г. на ім`я ОСОБА_2 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами від 10 жовтня 2014 року.
Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 04 грудня 2014 року між                ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
В решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач належним чином прийняв спадщину. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання вищезазначених договорів недійсними, суд першої інстанції виходив з того, що вони є похідними від визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, оскільки в силу частини першої  статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язуються з його недійсністю.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині усунення від спадкування за законом ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що доказів в розумінні статей 57, 58 ЦПК України, які б свідчили про те, що за станом здоров`я спадкодавець знаходився у безпорадному стані, не міг самостійно забезпечити умови свого життя та потребував стороннього догляду, та доказів, які б свідчили про факт свідомого та навмисного ухилення відповідача від свого обов`язку щодо догляду та утримання спадкодавця, позивач у порядку, передбаченому статями  10, 60 ЦПК України, не надав, такі докази в ході розгляду справи не встановлено. Таким чином, судом не встановлено факт ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю в розумінні положень частини п`ятої статті 1224 ЦК України.
Відмовляючи в задоволенні позову про визнання позивача власником квартири АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав докази того, що він звертався за отриманням свідоцтва про права на спадщину після смерті спадкодавця, але не міг його отримати за підстав, що не залежали від його волі, а суд не наділений повноваженнями виконувати обов`язки нотаріуса з посвідчення права на спадщину, що відповідає вимогам статей 1268, 1269,1269,1297 ЦК України.
Щодо визнання ОСОБА_1 власником будівельних матеріалів, які використані для самочинного будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , то суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем належними та допустимим доказами не доведені позовні вимоги в цій частині.
Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,                ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 31 березня 2017 року апеляційну скаргу   ОСОБА_1 відхилено.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , виданого 01 серпня 2014 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С. Г. на ім`я ОСОБА_2 , визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами від 10 жовтня 2014 року, визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 04 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , скасовано.
В задоволенні позову ОСОБА_1  в цій частині відмовлено.
В решті рішення залишено без змін.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що  ОСОБА_1 вчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, заява від імені ОСОБА_1 подана 03 жовтня 2013 року, яка належним чином так і не засвідчена, а тому не є належним та допустимим доказом прийняття спадщини і підставою для визнання свідоцтва про спадщину недійсним. Таким чином, ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_6 не прийняв, права на спадкування не набув, відповідно, його права не порушені.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
10 травня 2017 року на адресуВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від представника ОСОБА_1 -                    ОСОБА_5 надійшла касаційна скарга на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 31 березня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
Доводи інших учасників справи
20 червня 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ОСОБА_2 надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому відповідач просить суд касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5  відхилити, оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою та витребувано цивільну справу.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після  набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
04 червня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу Коротенку Є. В.
 
Фактичні обставини справи 
Судами встановлено, що   ОСОБА_7 та ОСОБА_6  є батьками позивача.
Матір`ю відповідача ОСОБА_2 є ОСОБА_8 , яка була рідною сестрою позивача.
ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 21 січня 1991 року була власником квартири АДРЕСА_1 і спорудами: 1/2 В -сарай, Д -сарай, Е-сарай, Г-вбиральня, №1-огорожа.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна сестра позивача (мати відповідача  ОСОБА_2 ) -  ОСОБА_8 
ОСОБА_6 (її мати) стала піклувальником неповнолітніх онуків, у тому числі - ОСОБА_2 
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 
18 вересня 2013 року ОСОБА_2 подав до Рівненської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_6 , на підставі чого заведена спадкова справа № 574/2013.
27 вересня 2013 року через засоби поштового зв`язку до Рівненської районної державної нотаріальної контори направлена заява ОСОБА_1 простої письмової форми про прийняття ним спадщини після смерті матері -                    ОСОБА_6 
Вказана заява надійшла до нотаріальної контори 03 жовтня 2013 року.
03 жовтня 2013 року державним нотаріусом Кутецькою В. В. направлено повідомлення ОСОБА_1 про підтвердження отримання його заяви. Крім того, нотаріус повідомила позивача, що оскільки справжність його підпису на документі не засвідчена, йому необхідно надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису має бути нотаріально засвідченою), або прибути особисто до Рівненської районної державної нотаріальної контори.
Заявою від 07 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 повідомив Рівненську районну державну нотаріальну контору про те, що звернувся до Рівненського міського суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини та просить до моменту розгляду справи не вчиняти будь-яких дій щодо оформлення спадщини іншими особами.
13 листопада 2013 року рішенням Рівненського районного суду Рівненської області визначений додатковий строк для прийняття спадщини.
29 січня 2014 року позивач нотаріально оформив заяву про прийняття спадщини після смерті матері та про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, яку надіслав до Рівненської районної державної нотаріальної контори.
27 лютого 2014 року вказана заява та рішення Рівненського районного суду Рівненської області  від 13 листопада 2013 року надійшли до нотаріальної контори.
25 червня 2014 року рішенням Апеляційного суду Рівненської області рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
01 серпня 2014 року державний нотаріус Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С. Г. видала свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкоємцем майна ОСОБА_6 є її онук              ОСОБА_2 Спадкове майно складається з квартири та приналежних до неї будівель, які знаходяться по АДРЕСА_1 .
10 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу цього житла.
04 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на забезпечення повернення боргу по договору в розмірі 120 000,00 грн укладено договір іпотеки вказаного майна.
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1210 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. 
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Оскільки ОСОБА_1 на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем - ОСОБА_6 , йому як спадкоємцю за законом першої черги, яка бажає прийняти спадщину, необхідно було у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з того, що позивач вчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, заява від імені ОСОБА_1 подана 03 жовтня 2013 року, яка належним чином не засвідчена і не є належним та допустимим доказом прийняття спадщини.
З таким висновком суду у повній мірі погодитись не можливо з наступних підстав. 
Підпунктом 3.23 пункту 3 глави 10 розділу II затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 15 травня 2013 року № 88/5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, своєчасно надісланою вважається заява про прийняття спадщини, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.
Встановлено, що 27 вересня 2013 року через засоби поштового зв`язку до Рівненської районної державної нотаріальної контори направлена заява ОСОБА_1 простої письмової форми про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_6 
Вказана заява надійшла до нотаріальної контори 03 жовтня 2013 року.
Тобто позивачем до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини була направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини заява про прийняття спадщини, справжність підпису особи на якій не засвідчена нотаріально. Вказана заява надійшла нотаріусу після закінчення встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини.
На виконання підпункту 3.23 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку державний нотаріус Кутецька В. В. прийняла вказану заяву, долучила її разом із конвертом до наявної спадкової справи та направила лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. 
29 січня 2014 року ОСОБА_1 нотаріально оформив заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Вказана заява надійшла до Рівненської районної державної нотаріальної контори 27 лютого 2014 року.
У цій же заяві позивач просив нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом.
Факт надходження 27 лютого 2014 року від ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку належно оформленої заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 підтвердила державний нотаріус Кутецька В. В. у письмовому поясненні № 3838/02-14 від 29.11.2014 року. 
У відповідності до пунктів 1, 3 глави 13 розділу I та пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції, чинній на час звернення  ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини) нотаріус, перевіривши наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, приймає видає таке свідоцтво (за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів) або відмовляє у вчинення такої нотаріальної дій (у разі неподання документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії). 
У випадку відмови у вчиненні нотаріальної дій нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Пленум Верховного Суду України в пункті 23 своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців,   які  прийняли  спадщину  в  порядку,  установленому цивільним законодавством. За  наявності  умов  для  одержання  в нотаріальній  конторі  свідоцтва  про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Переглядаючи в апеляційному порядку рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2016 року, апеляційний суд на вказане належної уваги не звернув, зазначені обставини не з`ясував, відповідної оцінки наявним в матеріалам справи доказам не надав, що не дозволило достовірно встановити, чи прийняв у встановленому законом порядку ОСОБА_1 спадщину після смерті своєї матері, чи були ним здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріусу винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином судом апеляційної інстанції у повній мірі не досліджено питання відносно своєчасності прийняття позивачем спадщини після померлої матері та відносно дотримання ОСОБА_1 встановленого законом порядку захисту порушених прав.
Зазначене має суттєве значення для встановлення факту порушення (чи відсутності порушення) спадкових прав ОСОБА_1 та для з`ясування питання, чи є обраний позивачем спосіб захисту порушеного права належним та ефективним. 
При цьому слід ураховувати, що неправомірність дій державного нотаріуса Рівненської районної державної нотаріальної контори при оформленні спадкових прав ОСОБА_1 констатована у повідомленні Головного територіального управління юстиції у Рівненській області № 12-185-05 від 17.05.2016 року, що міститься у матеріалах справи (том 1, а. с. 234).
Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, в зв`язку з чим позбавлений можливості ухвалити нове рішення або змінити судові рішення у цій справі.
 
За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Верховним Судом взято до уваги тривалий час розгляду судами вказаної справи, однак з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), а тому суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до апеляційного суду для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
 
Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону. 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задовольнити.
Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 31 березня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                                                А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун
| В. П. Курило