ПОСТАНОВА
Іменем України

13 листопада 2019 року 
м. Київ
справа № 182/7162/16-а (2-а/0182/265/2016)
адміністративне провадження № К/9901/29739/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №   182/7162/16-а (2-а/0182/265/2016)
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання незаконними дій та скасування рішення,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддя Кобеляцька-Шаховал І. О.) від 21 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Чабаненко С. В., Баранник Н. П., Щербак А. А.) від 05 жовтня 2017 року,
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, в якому просив:
- визнати протиправними дії членів виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області по створенню «Органу приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади Червоногригорівської селищної ради»;
- скасувати рішення виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 29 від 25 березня 2016 року «Про створення Органу приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади Червоногригорівської селищної ради».
2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що відповідачем порушено ст. 26, 29, 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» оскільки у членів виконавчого комітету відсутні повноваження створювати та надавати Органу приватизації повноваження щодо відчуження комунального майна. Положеннями п. 30, 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено уповноважений орган та спосіб прийняття селищною радою рішень щодо відчуження, приватизації комунального майна - виключно на пленерних засіданнях селищної ради. Оскільки житловий фонд комунальної власності Червоногригорівської селищної ради переважно утворюється за рахунок спадщини, визнаної судом відумерлою, оскаржуваним рішенням № 29 створена загроза правам та інтересам жителів Червоногригорівки, в тому числі і позивача, як жителя смт. Червоногригорівка.
3. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
6. Вищим адміністративним судом справа до розгляду не призначалася.
7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
8. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №   2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
9. 27 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі № 182/7162/16-а (2-а/0182/265/2016) передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Білоус О. В. - головуючий суддя, Шарапа В. М., Стрелець Т. Г.).
10. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 523/0/78-19 від 30 травня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоуса О. В., що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги.
11. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 травня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
12. Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
13. Станом на 13 листопада 2019 року заперечення або відзив до Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду не надходили.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 березня 2016 року Виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, з метою реалізації права громадян на приватизацію житла, забезпечення виконання повноважень виконавчих органів селищної ради, здійснення контролю за додержанням чинного законодавства щодо питань приватизації державного житлового фонду, відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», керуючись ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», було прийнято рішення за № 29 «Про створення органу приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади Червоногригорівської селищної ради».
15. Публічна інформація щодо діяльності Червоногригорівської селищної ради оприлюднюється на сайті Нікопольського району Дніпропетровської області - http://nikchervonsel.dp.gov.ua. 
16. Вважаючи свої права порушеними, внаслідок прийняття спірного рішення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
17. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили з того, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.
18. Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем не наведено доводів, які б свідчили про порушення спірним рішенням особисто його прав та охоронюваних законом інтересів, а зводяться до того, що відповідачем порушено вимоги законодавства під час прийняття спірного рішення, проте, суд зазначив, що завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів осіб, а не відновлення правопорядку у державі. 
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
19. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судових рішень у справі.
20. Зокрема, скаржник зазначив, що виконавчий комітет селищної ради вирішив питання, компетенція по вирішенню якого доручена іншому органу, а висновки судів щодо відсутності порушень законодавства під час прийняття спірного рішення суперечать ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування.
21. Також, скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій невірно застосували положення Конституції України, Закону України «Про місце самоврядування в Україні» в частині визначення належного суб`єкта прийняття спірного рішення.
22. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі здійснює виклад обставин справи та надає їм відповідну оцінку, цитує норми процесуального та матеріального права, рішення Конституційного Суду України, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням про відмову у задоволенні позовних вимог.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.
24. Предметом спору у цій справі є законність рішення виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 29 від 25 березня 2016 року «Про створення Органу приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади Червоногригорівської селищної ради».
25. ОСОБА_1 , звертаючись до суду з адміністративним позовом зазначив відповідачем Червоногригорівську селищну раду Нікопольського району Дніпропетровської області.
26. Як визначено п. 9 ч. 1 ст. 3 КАС України (у редакції чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
27. Відповідно до ст. 52 КАС України (у редакції чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про що суд повідомляє третю особу.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Після заміни сторони, вступу третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
28. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України (у редакції чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
29. Відтак, саме суду першої інстанції процесуальним законом надано повноваження за наявності підстав щодо заміни первинного відповідача належним відповідачем, залучення другого відповідача, залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.
30. Згідно з ч. 2 ст. 158 КАС України (у редакції чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) судове рішення, яким суд приймає рішення щодо процесуальних дій, клопотань, викладається у формі ухвали.
31. Колегія суддів звертає увагу, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися не лише за клопотанням позивача, а у тому числі й за ініціативою суду. Жодних доказів того, що суд запропонував позивачу здійснити заміну відповідача матеріали справи не містять.
32. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
33. Отже, суди першої та апеляційної інстанції допустили порушення норм процесуального права, не залучивши належного відповідача та не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
34. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
35. За ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
36. Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
37. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування та постановити рішення відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
38. Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
39. При цьому, Суд зазначає, що чинна стаття 20 КАС України, а саме її частина перша, визначає виключний перелік спорів, який підсудний місцевим загальним судам як адміністративним судам, до якого не включено рішення суб`єктів владних повноважень, що є предметом спору у цій справі. Проте, згідно з частиною 2 цієї статті окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
41. Отже, спір у цій справі повинен розглядатися Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
41. Оскільки Суд повертає справу для нового розгляду до суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі № 182/7162/16-а (2-а/0182/265/2016) скасувати, а справу направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов