ПОСТАНОВА
Іменем України

24 жовтня 2019 року 
Київ
справа №813/4369/15
адміністративне провадження №К/9901/14392/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу | Львівської митниці ДФС
на постанову | Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 (суддя - Н.М. Грень)
та ухвалу | Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2016 (колегія у складі суддів: Н.Г. Левицька, Р.В. Кухтей, Я.С. Попко)
у справі | № 813/4369/15
за позовом | Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив-Л»
до | Львівської митниці ДФС
про | визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:

          Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив-Л» (далі - Товариства) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці ДФС (далі - Митниці), у якому просило визнати протиправними та скасувати прийняті Митницею рішення про коригування митної вартості товарів №209000011/2015/200125/2 від 21.07.2015 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2015/00428 від 21.07.2015.
          В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав про те, що відповідач безпідставно визначив іншу митну вартість імпортованих товарів і відмовив позивачу у їх митному оформленні. Товариство надало Митниці всі документи, які підтверджують складову декларованої ним митної вартості та не містять жодних неточностей чи розбіжностей.
           Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 у даній справі, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2016, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано прийнятті Митницею рішення про коригування митної вартості товарів №209000011/2015/200125/2 від 21.07.2015 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2015/00428 від 21.07.2015. 
          Рішення судів мотивовані тим, що позивачем подано відповідачу всі достатні відомості для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а тому відповідачем  безпідставно обрано другорядний метод визначення митної вартості і не доведено неможливість послідовного використання інших методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України. 
          Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема поверховість розгляду справи судами в частині дослідження факту не надання позивачем документального підтвердження дійсної вартості придбаного ним товару, поставленого з-за кордону.  
          Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
          Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариством, - 04.11.2013 укладено контракт поставки № 1143 з компанією ELISON COMPANY S.A., відповідно до пункту 1 якого продавець продає, а покупець приймає і оплачує косметичну продукцію (надалі - Товар), номенклатура, кількість, ціна, точна назва, одиниця виміру, якісні характеристики якої визначаються в додатках (інвойсах), які є невід`ємною частиною даного контракту, на умовах даного контракту.
При виконанні вказаного контракту позивачем 17.07.2015 для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України згідно контракту поставки № 1143 від 04.11.2013 подано електронну митну декларацію № 209140000/2015/022335 на товар: 1) косметичні препарати для догляду за волоссям (для професійного використання в перукарнях і салонах): шампуні (не в аерозольній упаковці) (код УКТЗЕД 3305100000); 2) косметичні препарати для догляду за волоссям для використання у перукарнях окислювачі для волосся (не в аерозольній упаковці) (код УКТЗЕД 3305900000) в асортименті, згідно інвойсів № 152492 від 18.06.2015 та № 152495 від 18.06.2015 із загальною заявленою митною вартістю 17385,84 Євро та інші документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України.
При поданні 17.07.2015 митної декларації декларантом позивача застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору згідно статті 58 Митного кодексу України.
За результатами перевірки поданої позивачем митної декларації, відповідачем 17.07.2015 декларанту позивача відповідно до частиною 3 статті  53 МК України надано вимогу про надання додаткових документів для визначення митної вартості: 1) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 2) рахунки про здійснення платежів третіми особами на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів.
На вказану вимогу відповідача від 17.07.2015 декларантом позивача додатково надані: 1) виписки з бухгалтерської документації, а саме, видаткові накладні № 361 від 11.06.2015, № 373 від 25.06.2015 та № 378 від 01.07.2015; 2) договір на транспортне перевезення № 27-11/13 від 04.11.2013; 3) висновок Львівської торгово-промислової палати № 19-09/1224 від 21.07.2015 про якісні та вартісні характеристики товарів.
Після отримання вказаних документів Митницею, - 21.07.2015 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 209000011/2015/200125/2 та винесено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні   випуску чи   пропуску товарів,   транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2015/00428 по ВМД №209140000.2015.022335 від 17.07.2015.
Підставою прийняття такого рішення та картки відмови є те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-третій статті 53 МК України. Рішенням зазначено, що відповідно до пункту 4.1. статті 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Декларантом не надано договір на транспортно-експедиційне обслуговування автомобільним транспортом. Відповідно до частини третьої статті 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визначена: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третіми особами на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів. На вимогу надано наступні документи: висновок ТПП від 21.07.2015 № 19-09/1224, основою для розрахунку якого слугувала виключно відповідь з електронної адреси не відомого походження; видаткові накладні, в яких відсутні дані за допомогою методом віднімання можна вирахувати митну вартість товарів; договір на транспортні експедиційні послуги від 04.11.2013 № 27-11/13, дійсний до 31.12.2014. Інших додаткових документів не надано. Проведено консультації з декларантом згідно з статті 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні. Митний кодекс України від 13.103.2012р. № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД від 25.06.2015 № 125110011/2015/8562, від 25.06.2015 № 100260003/2015/182244.
У подальшому 22.07.2014 декларантом позивача подано нову уточнену електронну митну декларацію № 209140000/2015/022821 згідно пункту 7 статті 55 МК України із зазначенням у ній вартостей щодо вартості імпортованого товару, у визначеному Львівською митницею розмірі.
          Не погоджуючись із карткою відмови у прийнятті першої МД та рішенням про коригування заявленої в ній митної вартості, позивач звернувся до суду. 
          Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
          У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
          Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
          Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
          Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
          Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
          Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
          Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
          Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
          Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
          Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
          У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
          При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
          У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
          Як установлено судами та підтверджується матеріалами справи, Товариство надало всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які не містять розбіжностей та піддаються обчисленню і підтверджують ціну товару.   
          З урахуванням чого, рішення судів попередніх інстанцій є законними та  відповідають сталій практиці щодо вирішення подібних спорів, сформованій в тому числі Верховним Судом України, правова позиція якого висловлена                  в постановах від 31.03.2015 (справа № 21-127а15) і від 30.06.2015 (справа № 21-591а15). 
          Щодо зазначення Митницею в картці відмови у прийнятті митних декларацій від Товариства, про не надання договору на перевезення товару, то Суд вважає за необхідне зазначити, що МК України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому подані позивачем документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів. 
          Крім того, є вірними висновки судів про відсутність в рішенні відповідача інформації (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та  обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування. 
          Митниця не врахувала, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, вона повинна також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
          Вказаних дій відповідачем вчинено не було, що є порушенням частини другої статті 19 Конституцій України. 
          Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій і не спростованими доводами касаційної скарги. 
          Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування  норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
          Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
          На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2016 - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
С.С. Пасічник
Судді Верховного Суду