ПОСТАНОВА
Іменем України

18 вересня 2019 року 
Київ
справа №720/299/17
адміністративне провадження №К/9901/23050/18, К/9901/23053/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Тацій Л.В., 
суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г., -
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ) на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 20 квітня 2017 року (прийняту судом у складі судді Стоцької Л.А.) та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року (ухвалену судом у складі: головуючого судді Матохнюка Д.Б., суддів: Сапальової Т.В., Боровицького О.А.) та касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову  Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,    -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому з урахуванням зміни позовних вимог просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати;
- зобов`язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого судді, без обмеження граничного розміру, з включенням суми 12180    грн матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 01 грудня 2015    року по 01   травня 2016 року із суми 23   435 грн, з 01 травня 2016 року по 01    грудня 2016 року із суми 25   665 грн, а з 01 грудня 2016 року у зв`язку із збільшенням заробітної плати працюючого судді з урахуванням матеріальної допомоги в сумі 16000 грн із суми 28533 грн, відповідно до довідок ТУ Державної судової адміністрації України від 01   грудня 2016 року та 20 лютого 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій
Першотравневий районний суд міста Чернівців постановою від 20 квітня 2017 року позов задовольнив.
Визнав дії ГУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання протиправними.
Зобов`язав ГУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді без обмеження граничного розміру з урахуванням суми отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 12180 гривень, починаючи з 01 грудня 2015 року, та у розмірі 16    000 гривень, починаючи з 01 грудня 2016 року, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2017 року №    5, із врахуванням раніше виплачених сум.
Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 08 червня 2017 року постанову суду першої інстанції скасував у частині задоволення позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення. У решті постанову суду першої інстанції залишив без змін.
Суд апеляційної інстанції виходив із того, що, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, передбаченої статтею 135 Закону України від 02 червня 2016 року №    1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №    1402-VІІІ), то пенсійний орган правомірно відмовив позивачу у врахуванні її при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
26 червня 2017 року ГУ ПФУ звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення судів першої й апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволення позову.
У скарзі посилається на те, що перерахунок щомісячного довічного утримання у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди з 01 грудня 2016 року можливо провести з 01 січня 2017 року. Крім того, ГУ ПФУ з 01 січня 2017 року провело перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, перерахований розмір  щомісячного довічного грошового утримання та різницю між призначеним та перерахованим розміром пенсії позивач отримав у квітні 2017 року. Отже, позовні вимоги щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 грудня 2015 року та 01 грудня 2016 року є безпідставними.
03 липня 2017 року ОСОБА_1 також звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
У своїй скарзі зазначає, що матеріальна допомога на оздоровлення має бути врахована при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
У запереченнях на касаційну скаргу позивача ГУ ПФУ просить залишити її без задоволення, скасувати судові рішення постановлені у цій справі та відмовити у задоволенні позову.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Вищий адміністративний суд України ухвалами від 26 та 31 липня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційними скаргами ГУ ПФУ та ОСОБА_1 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017    року №    2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ). З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. 
Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
ОСОБА_1 . відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 листопада 2015   року №    788-VIІ на підставі пункту 9 частини п`ятої статті 126 Конституції України        звільнений з посади судді Новоселицького районного суду Чернівецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Після виходу у відставку позивачу відповідно до вимог    статті 141 Закону України від 07 липня 2010 року №    2453-VІ  "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, чинній на час виходу у відставку; далі - Закон №    2453-VІ )        з 08 грудня 2015 року призначено довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді.
01 грудня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області, правонаступником якого є відповідач, із заявою про перерахунок довічного утримання судді у відставці в зв`язку з підвищенням грошового утримання працюючого судді.
Судами також встановлено, що на виконання цієї заяви ГУ ПФУ 15 березня 2017 року  видано розпорядження №159033, згідно з яким ОСОБА_1 з 05 січня 2017 року  проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді.
Зазначена обставина підтверджується копією розпорядження №159033, яке було долучено до поданих до суду письмових заперечень.
Також 01 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з включенням до загальної суми заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення.
14 березня 2017 року відповідачем було надано письмову відповідь, якою відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з врахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.
Позивач, не погоджуючись із бездіяльністю та діями відповідача, звернувся до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційних скарг перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційних скарг і дійшов висновку про таке.
Суди встановили, що ОСОБА_1 з 01 грудня 2015 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків.
У зв`язку зі зміною розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, позивач 01 грудня 2016 року звернувся до ГУ ПФУ із заявою про здійснення перерахунку призначеного довічного грошового утримання судді з 01 грудня 2016   року без обмеження граничного розміру.
На виконання цієї заяви ГУ ПФУ 15 березня 2017 року видано розпорядження №159033, згідно з яким ОСОБА_1 з 05 січня 2017 року  проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді.
01 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з включенням до загальної суми заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення.
14 березня 2017 року відповідачем було надано письмову відповідь, якою відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з врахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.
Отже, з урахуванням зміни позовних вимог, позивач оскаржує нездійснення ГУ ПФУ перерахунку з 01 грудня 2016 року щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із збільшенням розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а також неврахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання матеріальної допомоги на оздоровлення з 01 грудня 2015    року.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 01 грудня 2015 року діяла частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 1292-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд".
Згодом зазначені положення частини третьої статті 141 Закону № 2453-VI     Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають    Конституції України    (є неконституційними).
Конституційний Суд України визначив такий порядок виконання цього    рішення: частина третя статті 141 Закону № 2453-VІ    у редакції Закону № 213-VIII, яка суперечить    Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня    ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону    2453-VІ до внесення змін    Законом № 213-VIII, тобто у редакції    Закону України    „Про забезпечення права на справедливий суд від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ, а саме: „Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".
Після набрання законної сили    Законом України 02 червня 2016 року № 1402-VIII     "Про судоустрій і статус суддів" від (далі - Закон № 1402-VIII) положеннями частини четвертої статті 142 цього Закону    також передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
На підставі    статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік"    з 01    грудня 2016 року було підвищено розмір мінімальної заробітної плати та з цієї ж дати, як наслідок, підвищилась заробітна плата судді - грошове утримання судді, який працює на відповідній посаді, тому у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі.
Колегія суддів зазначає, що ні    Закон № 2453-VI, ні    Закон № 1402-VIII    не визначають процедуру здійснення перерахунку такого утримання.
Відтак, в даному випадку, до спірних правовідносин слід застосувати норми частини четвертої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15    числа.
Крім того, колегія суддів зазначає, що, дійсно, Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України, затверджений постановою правління ПФУ від 25 січня 2008 року №    3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №    200/14891; далі - Порядок №    3-1), у редакції постанови від 20 березня 2017 року № 5-1, визначає процедуру перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді.
Пунктом 4 розділу ІІ цього Порядку визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що дана редакція Порядку №    3-1 не діяла на час подання позивачем заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (01 грудня 2016 року), а тому, не може бути застосована до даних правовідносин.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки з 01 грудня 2016 року підвищилась заробітна плата судді, який працює на відповідній посаді, то, в даному випадку, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі позивач отримав також з 01 грудня 2016 року.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28   лютого 2019 року (справа № 686/6637/17).
Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що позивач у зв`язку із підвищенням з 01 грудня 2016 року суддівської винагороди працюючого судді набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, проте неправильно визначили дату з якої позивач має право на проведення такого перерахунку.
Так, як видно із оскаржуваних судових рішень, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки відповідно до розпорядження ГУ ПФУ від 15 березня 2017 року №   159033 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу з 05 січня 2017 року, то фактично спір у цій частині відсутній, а суд апеляційної інстанції на це увагу не звернув.
Відносно позовних вимог ОСОБА_1 щодо наявності правових підстав для врахування до заробітку для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальної допомоги на оздоровлення, колегія суддів зазначає таке.
Конституційний Суд України у Рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).
Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.
При цьому в Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).
Відповідно до статті 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:
1) вислугу років;
2) перебування на адміністративній посаді в суді;
3) науковий ступінь;
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Аналогічне правове регулювання закріплено в Законі України від 02 червня 2016   №   1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30 вересня 2016 року.
Таким чином, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.
Така правова позиція вже викладена Верховним Судом у постанові від 02 квітня 2019   року (справа №    686/24089/16-а).
Відповідно до частин першої-третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норму права, що регулювала порядок перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у спірний період, судові рішення, постановлені у цій справі підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Першотравневого районного суду міста Чернівців від 20 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо нездійснення з 01    грудня 2016 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 протиправними.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки від 01  грудня 2016 року №  35 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                           Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                           А.Ю. Бучик
                                                                                                                 С.Г. Стеценко