Постанова
Іменем України
 
23 вересня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 638/19159/17
провадження № 61-11298св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2018 року у складі судді Семіряд І. В., та постанову Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенка І. С., 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просив визначити спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без перешкод з боку ОСОБА_2 , з якою син проживає, а саме: особисте спілкування: побачення два рази на тиждень в понеділок та п`ятницю з 17-00 години до 19-00 години за місцем навчання сина або за місцем перебування; особисте спілкування: перші три вихідні дні (субота та неділя) місяця, з 10-00 години суботи до 17-00 години неділі; спільний відпочинок: першу або другу половину літніх канікул дитини проводить з батьком; необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; в день побачення з сином, просив надати йому право забирати його з дому/школи особисто; за два дні до його зустрічі з сином, володіти точною інформацією проживання, перебування дитини, або змінами цих обставин.
Позов мотивовано тим, що з відповідачкою у справі він знаходився у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 07 листопада 2016 року було розірвано. В період шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з відповідачем. Дитину він матеріально забезпечує. З моменту розірвання шлюбу у них почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідувань, відповідач почала створювати штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування з дитиною. У позасудовому порядку вирішити питання участі у вихованні дитини неможливо. У зв`язку з чим, позивач звернувся з даним позовом, у якому і просить визначити порядок спілкування з дитиною.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2018 року позов задоволено частково.
Визнано наступний спосіб участі батька дитини ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у наступному порядку: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10-00 години до 18-00 години; щопонеділка та щоп`ятниці з 17-00 до 19-00 години; два тижні влітку та половина зимових канікул, за згодою дитини. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції враховував ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вважав висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо участі батька у вихованні дитини обґрунтованим, тому встановив порядок участі батька у вихованні сина у відповідності до зазначеного висновку.
Постановою Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишено без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2018 року залишено без змін.
Стягнуто з  ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 760,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що жодних обставин, які б унеможливили право батька на спілкування із малолітнім сином судом не встановлено, а відповідачем не доведено. 
Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі
У червні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 через засоби поштового зв?язку подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року та прийняти постанову про відмову в задоволені позову.   
Касаційна скарга обґрунтована тим, що у справі відсутні докази того, що відповідачка вчиняла якісь дії, чи припускалася певної бездіяльності, що призводили до порушення прав позивача на вільне спілкування та побачення з сином. Висновки суду про порушення відповідачкою прав позивача взагалі відсутні, а тому жодних порушень прав позивача, невиконання рішення органу опіки та піклування щодо участі батька у вихованні сина, відповідачка не допускала і не допускає, а навпаки сприяла та сприяє спілкування сина з батьком, яке на її думку, є вкрай скудним.
Отже, судові рішення оскаржуються лише в частині задоволених позовних вимог.
Аргументи учасників справи 
Відзив до суду касаційної інстанції від учасників справи не надходив.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2019 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження та витребувано справу. 
24 липня 2019 року матеріали цивільної справи № 638/19159/17 надійшли до Верховного Суду.
01 серпня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Суди встановили, що з 28 липня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2016 року розірвано, рішення набрало законної сили 18 листопада 2016 року.
У період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час мешкає разом з відповідачем, що не заперечується сторонами.
Між сторонами досягнуто згоди щодо фінансового утримання дитини у позасудовому порядку.
Встановлено, що батько дитини є матеріально-забезпеченою людиною, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із своєю дитиною.
Позивач звернувся до суду з даним позовом, у зв`язку з тим, що відповідач перешкоджає йому у спілкуванні та у вихованні дитини.
Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Згідно з висновком № 223 від 06 квітня 2018 року вбачається, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради як представник органу опіки та піклування вважає доцільним встановити порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , а саме: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10-00 год. до 18-00 год., щопонеділка та щоп`ятниці з 17-00 до 19-00 год, два тижні влітку та половина зимових канікул, за згодою дитини.
Відповідно до частини другої статті 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
За таких обставин, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, установивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини, врахувавши висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як представника органу опіки та піклування, і вимоги статей 157, 158 СК України, дійшли правильного висновку про порядок участі батька у вихованні сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Колегія суддів погоджуєтьсяз висновками суду по суті вирішення спору. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.
Висновки Верховного Суду
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення в оскарженій частині залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                              І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

 В. І. Крат