ПОСТАНОВА
Іменем України

20 листопада 2019 року 
Київ
справа №640/9566/19
адміністративне провадження №К/9901/20982/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Головуючої судді - Желтобрюх І.Л., 
суддів: Білоуса О.В., Гімона М.М.,
за участю: секретаря судового засідання - Вітковської К.М.,
представника позивача - Пилипченка О.О., 
представника відповідача - Коваленко Л.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 червня                2019 року (суддя Качур І.А.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року (колегія суддів у складі: головуючої судді Кузьмишиної О.М., суддів - Костюк Л.О., Федотова І.В.) у справі №640/9566/19 за заявою Головного управління ДФС у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Системні інформаційні рішення «Д» про підтвердження обґрунтованості арешту майна,
у с т а н о в и в :
3 червня 2019 року Головне управління ДФС у місті Києві звернулось до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Системні інформаційні рішення «Д», застосованого рішенням керівника контролюючого органу.
Ухвалою від 4 червня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва заяву Головного управління ДФС у місті Києві залишив без руху у зв`язку із наявністю у ній недоліків та встановив заявнику строк до 16:45 год. цього ж дня для усунення недоліків заяви. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 червня 2019 року заяву  про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків повернуто заявнику.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 10 липня 2019 року зазначену ухвалу залишив без змін.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, підтриманим апеляційним судом, щодо повернення поданої заявником заяви, останній звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати  ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог касаційної скарги її заявник посилається на те, що суд першої інстанції не повідомляв його про залишення заяви без руху згідно з ухвалою від                        4 червня 2019 року, і про її наявність він дізнався після отримання ухвали про повернення заяви. Зауважує, що за змістом ухвали суду від 5 червня 2019 року, ухвала про залишення заяви без руху була направлена Головному управлінню ДФС у місті Києві засобами телекомунікаційного зв`язку, водночас, при опрацюванні вказаної інформації було встановлено, що за номерами телефону, вказаними у заяві, про наявність ухвали від 4 червня 2019 року позивача суд не повідомляв. Більш того, вхідна кореспонденція на офіційну електронну адресу податкового органу від суду також не надходила. При ознайомленні з матеріалами справи позивачем також виявлено, що при направленні документів засобами електронного зв`язку була допущена помилка в електронній адресі Головного управління ДФС у місті Києві.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу у встановлений судом строк не скористався, що не є перешкодою до касаційного перегляду справи.
За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Порядок й особливості розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ визначено у параграфі 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
До переліку термінових справ віднесено й провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів (стаття 283 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків (пункт 2).
Згідно з частиною другою вказаної статті заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі, та повинна містити, серед іншого, номер засобу зв`язку заявника.
Поряд із цим, відповідно до статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Отже, подана заявником заява є об`єктом справляння судового збору.
У разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів. Повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду (частина третя статті 283 КАС України).
Проте, яким саме чином суд зобов`язаний повідомити заявника про наявність недоліків у поданій ним заяві, спеціальна стаття не визначає.
Особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду у справах за зверненням органів доходів і зборів визначено у статті 268 КАС України. За змістом цієї статті щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Згідно з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 червня 2019 року про залишення без руху заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту платника податків, заявнику необхідно було у строк до 16:45 год. 4 червня 2019 року усунути її недоліки шляхом, зокрема, сплати судового збору. Неусунення зазначених недоліків у встановлений судом першої інстанції строк стало підставою для повернення заяви особі, що її подала.
Доводи касаційної скарги зводяться до порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині направлення заявнику ухвали від 4 червня 2019 року про залишення заяви без руху. 
Апеляційним судом з цього приводу встановлено наступні обставини.
Так, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 червня 2019 року про залишення заяви Головного управління ДФС у місті Києві без руху була направлена того ж дня об 11:34 год. на офіційну електронну адресу заявника, вказану на бланку заяви (kyiv.official@sfs.gov.ua), за наслідками чого в автоматичному режимі був сформований звіт про відправку, а також відповідальною особою складено довідку від 5 червня                 2019 року, якою зафіксовано таку дію (а.с. 10, 11).
Враховуючи терміновість строків розгляду справ за зверненням органів доходів і зборів, та з огляду на те, що заявник є суб`єктом владних повноважень і має офіційну електронну адресу, надіслання судом першої інстанції на таку адресу ухвали про залишення заяви без руху, на переконання суду, є належним способом вручення судового рішення.
Факт направлення судом ухвали про залишення заяви без руху на електронну адресу заявника підтверджується належними і допустимими доказами. Та обставина, що у довідці суду від 5 червня 2019 року про направлення документів наявна помилка в електронній адресі заявника, на чому він наголошує в касаційній скарзі, не спростовує того, що ухвала суду про залишення заяви без руху фактично була направлена на правильну адресу. 
Заявник як в апеляційній, так і в касаційній скарзі, посилаючись на інформацію з канцелярії органу, зазначав, що на його електронну адресу ухвала суду першої інстанції від 4 червня 2019 року не надходила. Поряд з цим, на підтвердження таких обставин позивачем не надано жодних доказів, які могли б бути досліджені та оцінені судом.
Колегія суддів виходить з того, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність певних обставин (фактів). Такі докази щодо повідомлених заявником обставин у матеріалах справи відсутні. 
У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»   Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що на виконання процесуального обов`язку сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.   При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих ухилень від отримання інформації про рух справи.
В контексті викладеного, колегія суддів зазначає, що заявник є суб`єктом владних повноважень, і, подаючи до суду заяву про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків у порядку, визначеному статтею 283 КАС України, був обізнаний щодо термінових строків розгляду справ такої категорії, і був зобов`язаний з розумним інтервалом часу добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами упродовж усього періоду розгляду заяви та самостійно цікавитись провадженням у справі за його заявою. Незважаючи на те, що заявник був ініціатором судового процесу, після подання заяви до суду (3 червня 2019 року) її подальшим рухом він не цікавився, чим проявив недбале ставлення до своїх процесуальних обов`язків.
Отже, оскільки заявником не було усунуто недоліки заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту, суд першої інстанції мав правові підстави для повернення цієї заяви. Апеляційний суд обґрунтовано підтримав таке рішення окружного суду.
Колегія суддів враховує, що заявником не надано належних доказів на підтвердження доводів, викладених в касаційній скарзі, а відтак вважає, що останні не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Таким чином, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм процесуального права,   внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалені судами рішення - без змін.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
п о с т а н о в и в :
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року залишити без змін, а касаційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя                                                     І.Л. Желтобрюх 
Судді                                                                                                                О.В. Білоус
                                                                                    М.М. Гімон
Повне судове рішення складене 25 листопада 2019 року.