ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року 
м. Київ

Справа №  904/9713/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Пєскова В.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-2000" 

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області     від 28.02.2019
(Суддя - Кеся Н.Б.)
та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2019 
(Головуючий суддя - Чус О.В.; Вечірко І.О., Кузнецов В.О.)
за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-2000", м.Кам`янське Дніпропетровська область 
на дії приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК", м. Одеса
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-2000", м. Кам"янське 
про стягнення 1 673 379,24 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Нива-2000" 28.01.2019 року звернулось до господарського суду зі скаргою, в якій просить суд: 
- Скасувати постанову Приватного       виконавця Бурхан-Крутоус   Лілії       Анатоліївни від 03.01.2019р. ВП № 58004381 про відкриття виконавчого провадження в частині виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області №904/9713/17.
- Скасувати Постанову Приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про арешт майна боржника від 03.01.2019р. ВП №58004381;
- Скасувати запис №29774014 (спеціальний розділ) Приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про обтяження: арешт нерухомого майна, все нерухоме майно/майнові права товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА-2000» (код ЄДРПОУ 30740621) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
- Скасувати запис реєстраційний номер 17244646 Приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про публічне обтяження-заборону відчуження на все рухоме майно товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА-2000» (код ЄДРПОУ 30740621).
- Скасувати Постанову Приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про арешт коштів боржника від 08.01.2019р. ВП №58004381 та зобов'язати Приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілію Анатоліївну відкликати платіжні вимоги №ВП 58004381/1, №ВП 58004381/2, №ВП 58004381/3, №ВП 58004381/4, №ВП 58004381/5, №ВП 58004381/6, №ВП 58004381/7, № ВП 58004381/8, №ВП 58004381/9, №ВП 58004381/10 від 15.01.2019р.
- Виключити запис про боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА-
2000» (код ЄДРПОУ 30740621) із Єдиного реєстру боржників.
- Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА-2000» (код ЄДРПОУ 30740621) безпідставно одержане стягувачем, в сумі 149497 грн. 47 коп. 

2. В обґрунтування скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Нива-2000" посилається на те, що при здійсненні виконавчих дій приватним виконавцем були порушені права ТОВ "Нива-2000" та вимоги чинного законодавства, а саме:
-до списання коштів підприємство не отримувало жодних листів та будь-яких інших документів, з яких було б зрозуміло, що було відкрито виконавче впровадження;
-приватний виконавець Бурхан-Крутоус Л.А. перевищила свої повноваження, оскільки відкрила виконавче провадження з примусового виконання рішення, за яким стягувачем є державний орган в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що є порушенням вимог п.4 ч.2 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження";
-в матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація, що сума стягнення за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А., не перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця, як цього вимагає ст.24 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших орагнів";
-в порушення вимог ч.3 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець Бурхан-Крутоус Л.А. стягнула цільові грошові кошти - неотриману орендодавцями орендну плату за землю, яку скаржник перерахував на депозитний рахунок.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області  від 28.02.2019 у справі №904/9713/17 залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2019 (повний текст складено 24.06.2019), в задоволенні скарг Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Нива-2000" відмовлено.

4. В обґрунтування такої відмови, суди виходили з того, що дії та рішення приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. у виконавчому провадженні № ВП №58004381 не суперечать положенням Закону України "Про виконавче провадження".

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Нива-2000"  звернулось до Верховного суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області   від 28.02.2019, на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2019 з проханням їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ТОВ «НИВА-2000» на дії приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни. Стягнути з Приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА-2000» (код ЄДРПОУ 30740621) судові витрати по сплаті судового збору, пов'язані з оскарженням її дій

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6.  Підставою для скасування судових рішень попередніх  інстанцій скаржник вважає, що судами неправильно застосовано пп. 4 ст. ч. 4 ст. 5 та ст.9 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. на момент виникнення спірних правовідносин діяв договір страхування № ВПВ/022/18, відповідно до додаткової угоди до якого від 01.10.2018 р. грошова сума, в межах якої страховик зобов'язався провести виплату при настанні страхового випадку (мінімальна страхова сума) - 1 000 000 грн.
-Проте суди, встановивши, що Приватний виконавець Бурхан-Крутоус Л.А. прийняла до виконання наказ суду про стягнення з боржника 1 680 869,24  грн, неправильно застосували наведені норми та дійшли помилкового висновку про те,  незаконний висновок, що приватний виконавець діяла в межах наданих їх повноважень та правомірно відкрила спірне виконавче провадження ВП № 58004381, оскільки страхова сума за тим же договором страхування  складає 120 000 000 грн.
6.1. Доводить, що 17.01.2019 приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. стягнуто з Боржника грошову суму у розмірі 136072,30 грн в рахунок часткового погашення заборгованості на користь стягувача, 669 грн. на користь стягувача в якості часткового повернення авансового внеску, 13607,22 грн в якості основної винагороди приватного виконавця, всього 150348,52грн, однак, лист вих.№4 від 03.01.2019 про відкриття виконавчого провадження скаржник отримав лише 22.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та було встановлено під час розгляду справи.
Однак, встановивши наведені обставини, суди дійшли помилкових висновків про відсутність порушень приватним виконавцем вимог Закону та  порушили вимоги ст.ст. 2, 18, 19 Закону України „Про виконавче провадження", ст.ст. З, 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», оскільки у разі неодержання постанови про відкриття виконавчого провадження  виконавець не в праві вчиняти виконавчі дії (постанова Верховного суду № 916/1605/15-Г від 07.05.2018).
6.2. Переконує, що судами було зроблено помилковий висновок, що стягувачем у виконавчому проваджені є саме ПАТ «Імексбанк» а не Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. оскільки банк хоч фактично не припинений як юридична особа (на що зауважили суди попередніх інстанцій), проте об'єктивно не може бути стягувачем у виконавчому провадженні, оскільки не є самоврядною організацією (не має необхідної дієздатності), а управляється соціальною владною особою публічного права - Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи. Чим порушено ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України.
6.3. Вважає, що судами неправильно застосовано норму ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

7. Відзиву на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-2000"  до Верховного Суду не надано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      №904/9713/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жуков С.В., суддя - Ткаченко Н.Г., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 01.08.2019.
8.1. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2019 (у складі колегії суддів: Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г.) відкрито касаційне провадження у справі №904/9713/17 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-2000" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області            від 28.02.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2019 у вказаній справі. Прийнято до розгляду касаційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
8.2. У зв'язку з відпусткою судді Ткаченко Н.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/9713/17 визначено колегію суддів у складі: Жуков С.В. - головуючий, Пєсков В.Г., Огороднік К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 09.09.2019.
8.3. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.09.2019 справу №904/9713/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-2000" про стягнення 1 673 379,24 грн за розглядом касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-2000" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області   від 28.02.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2019 у даній справі прийнято до провадження у новому складі колегії суддів. 
Ухвалено розглянути касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-2000" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області            від 28.02.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2019 у справі №904/9713/17 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

9. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

10. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

11. Згідно з частиною 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України у чинній редакції перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

12. Відповідно до пункту 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України у чинній редакції розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

13. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

14. Під час розгляду справи судами встановлено наступні обставини:
14.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року по справі №904/9713/17 стягнуто з     Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-2000" на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" 1680869,24 грн., в тому числі: прострочену заборгованість за кредитом в сумі 720000,00 грн., строкову заборгованість за відсотками в сумі 20712,30 грн., прострочену заборговані відсотках у сумі 561697,43 грн. та пеню за прострочення платежів по кредитному договору в сумі 378459,51 грн. та судовий збір у сумі 25213,04 грн. 
14.2. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 року залишено без змін. 
14.3. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018     видано наказ від 20.06.18р. про примусове стягнення.
14.4. 03.01.2019р. приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. відкрито виконавче провадження ВП №58004381 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області №904/9713/17 від 11.06.2018 про стягнення з ТОВ "НИВА-2000" на користь ПАТ "ІМЕКСБАНК" 1680869,24 грн., в тому числі простроченої заборгованості за кредитом в сумі 720000,00 грн., строкової заборгованості за відсотками в сумі 20712,30 грн., простроченої заборгованості у відсотках у сумі 561697,43 грн. та пені за прострочення платежів по кредитному договору в сумі 378459,51 грн. та судового збору у сумі 25213,04 грн.
14.5. 03.01.2019р. приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. винесено постанову про арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження ВП №58004381. Згідно з цієї постанови, було накладено арешт на майно Боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди Приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1876959, 51 грн.
14.6. В межах проведення виконавчих дій, приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А.     було здійснено запит до органів ДФС України стосовно наявності рахунків Боржника в банківських установах. Було отримано відповідь, яка містила в собі перелік відкритих рахунків Боржника в різних банках України
14.7. 08.01.2019р. приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. винесено постанову про арешт коштів боржника. У відповідності до цієї постанови, з метою забезпечення стягнення, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в Акціонерному товаристві КБ "ПриватБанк". 
14.8. 15.01.2019р. приватним виконавцем були виставлені платіжні вимоги №ВП 58004381/1, №ВП 58004381/2, №ВП 58004381/3, № ВП 58004381/4, №ВП 58004381/5, №ВП 58004381/6, №ВП 58004381/7, №ВП 58004381/8, №ВП 58004381/9, №ВП 58004381/10, №ВП 58004381/11.
14.9. 17.01.2019р. приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. стягнуто з Боржника грошову суму у розмірі 136072,30 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості на користь стягувача, 669 грн. на користь стягувача в якості часткового повернення авансового внеску,      13607,22     грн.     в якості основної винагороди приватного виконавця.     Всього 150348,52грн.

15. Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на усій території України.

16. При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

17. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

18. Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у зазначеній ст. 1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

19. У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст. 1 Першого протоколу.

20.  Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

21. У справі "Фуклев проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

22. Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

23. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
24. Згідно з ч. 1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.
25. Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

26. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частина 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження").

27. 05.10.2016 набрала чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження» приписами ст. 56 визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

28. Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що оскільки боржником не одержано на момент проведення виконавцем виконавчих дій постанови про відкриття виконавчого провадження,  виконавець не в праві був вчиняти виконавчі дії, з посиланням на висновки викладені у постанові Верховного суду № 916/1605/15-Г від 07.05.2018, з огляду на те, що правовідносини у справі на яку посилався боржник були врегульовані на підставі Закону України «Про виконавче провадження» в редакції яка діяла до 05.10.2016, у даній справі правовідносини врегульовано нормами нової редакції наведеного Закону, які є відмінними.

29. Судом апеляційної інстанції з копії листа вих.№4 від 03.01.2019р. про відкриття виконавчого провадження, встановлено, що боржник його отримав 22.01.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також копією листа вих.№21 від 08.01.2019р. про арешт коштів боржника.

30. Щодо пропущення строків направлення постанови державним виконавцем на адресу боржника слід зазначити, що несвоєчасне надсилання та неотримання документів виконавчого провадження (постанова про арешт коштів) не є підставою для задоволення скарги відповідно до правил встановлених у ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження". (висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №908/2559/17, від 30.09.2018 №908/948/16)

31. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.
32. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішення є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
33. Як встановлено апеляційним господарським судом і вбачається із     п.4 Договору №ВПВ/022/18 добровільного страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця від 06.03.2018р., укладеного між приватним виконавцем      Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Рідна", загальна страхова     сума визначена у розмірі 20 000 000,0 грн.
34. Договір укладено строком на один рік і набирає чинності не раніше дати надходження страхового платежу на рахунок або в касу Страховика. 
35. Відповідно до додаткової угоди від 01.10.2018 року до Договору №ВПВ/022/18 добровільного страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця загальна страхова сума була змінена на 120 000 000,0грн.
36. З цього приводу слід зазначити, що доводи касаційної скарги викладені у п. 6 цієї постанови не заявлялись боржником упродовж розгляду справи у попередніх судових інстанціях та не були предметом їх розгляду, відтак спрямовані на переоцінку доказів у справі та спонукання Суду касаційної інстанції до встановлення нових обставин справи, що виходить за межі компетенції останнього (ст. 300 ГПК України).
37. Поряд з тим, судами спростовано доводи боржника, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація, що сума стягнення за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А., не перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця, як цього вимагає ст.24 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень     і рішень інших органів". 
38. Відповідно до ст.14 Закону України "Про виконавче провадження" учасниками виконавчого провадження є, зокрема, сторони. Згідно з ст. 15 зазначеного Закону, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

39. Як встановлено під час розгляду справи, виконавчий документ було видано позивачу у справі - ПАТ "ІМЕКСБАНК", щодо якого відкрита процедура ліквідації. Відповідно до Постанови правління НБУ від 21.05.2015р. №330 було відкликано банківську ліцензію ПАТ "ІМЕКСБАНК" та прийняте рішення про ліквідацію (Рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.05.2015р. №105).

40. Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

41. Відхиляючи доводи касаційної скарги, що викладені у п. 6.2. цієї постанови, Суд погоджується із висновками попередніх інстанцій про те, що оскільки відповідно до даних ЄДРПОУ щодо ПАТ "ІМЕКСБАНК" відсутній запис про припинення цієї юридичної особи, відтак останній, як юридична особа та може виступати позивачем та відповідачем в суді, відповідно може виступати і стороною виконавчого провадження.

42. Судами встановлено, що приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. було відкрито виконавче провадження за заявою Стягувача -     ПАТ "ІМЕКСБАНК" від 07.12.2018р., яка підписана представником     Стягувача за довіреністю Зубченко П.Л., отже, стягувачем у виконавчому провадженні є саме ПАТ "ІМЕКСБАНК", а не Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як стверджував скаржник, отже ознаки перевищення повноважень з боку приватного виконавця при порушенні оскаржуваного виконавчого провадження, відсутні. При цьому, заміна Стягувача у виконавчому проваджені не відбувалась. 
43. Крім того, Касаційний господарський суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій та відхиляє доводи касаційної скарги, що викладені у п. 6.3. цієї постанови про порушення приватним виконавцем ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на таке. 
44. У ч. 2 ст. 48 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
45. Згідно з ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.
46. Відповідно до пункту 1.8 глави 1 Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492, рахунки зі спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України, належать до поточних рахунків. 
47. Із матеріалів справи вбачається, що скаржником не доведено, що на рахунки стосовно яких вчинено виконавчі дії поширюється заборона, встановлена ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження".
48. Доводи Скаржника про те, що останнім на банківський рахунок перераховані суми, які належить орендодавцям земельних ділянок, не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій з цього приводу, оскільки     чинне законодавство не передбачає зміну статусу банківського рахунку зі звичайного режиму на спеціальний за наведеними скаржником обставинами. Самостійне     визначення банківським клієнтом цільового характеру рахунку є недостатнім, для того, щоб вважати цей рахунок     захищеним від примусових стягнень, оскільки цей захист визначає саме держава у вигляді спеціальної норми у Законі. 
49. Відповідно до     ст.     339, ч. 1 ст. 341     Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права; скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
50. Згідно зі ст. 343 Господарського процесуального кодексу за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
51. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
52. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. 
53. Підсумовуючи наведене, оскільки Скаржником не доведено, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права останнього, висновки попередніх інстанцій про  відмову в задоволенні скарги є правомірними

54. Відповідно до части 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

55. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

56. Зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійсненні судами під час розгляду справи по суті, і в цілому до заперечення результату розгляду справи судом. 

57. Касаційний господарський суд також враховує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
58. При цьому використання оціночних чинників, зокрема таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".
59. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що наведені скаржником у касаційній скарзі доводи стосовно "значення для формування єдиної правозастосовчої практики" у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та/або становить значний суспільний інтерес.
60. У рішенні "Пономарьов проти України" Європейського Суду з прав людини зауважив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. 
61. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
62. Під час касаційного розгляду Верховним Судом не встановлено неправильного застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувані судові рішення прийняті за результатами повного, всебічного та об'єктивного дослідження обставин справи і підстав для їх зміни чи скасування, за мотивів наведених у касаційній скарзі, судова колегія Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, не вбачає.

63. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін рішень попередніх судових інстанцій у цій справі, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладається на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд  

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-2000" залишити  без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області   від 28.02.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2019 у справі №904/9713/17 залишити  без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       С.В. Жуков

Судді                                                                                                    К.М. Огороднік
          
                                                                                                             В.Г. Пєсков