Постанова 
Іменем України
13 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 759/9661/16-ц
провадження № 61-28848св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Курило В. П.,
учасники справи:
позивач - приватне акціонерне товариство спільне підприємство «Партнер»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду 
м. Києва від 23 січня 2017 року в складі судді Миколаєць І. Ю. та рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року в складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Пікуль А. А.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2016 року приватне акціонерне товариство спільне підприємство «Партнер» (далі - ПрАТ «Партнер») звернулося до суду з позовом до 
ОСОБА_1 про стягнення боргу.
 
Позовна заява мотивована тим, що 10 грудня 2008 року між ПрАТ СП «Партнер» та ОСОБА_1 було укладено договір № 954 на експлуатацію та обслуговування гаража АДРЕСА_2 , розташованого по АДРЕСА_1 . У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов указаного договору, зокрема, щодо своєчасного внесення щомісячних внесків, виникла заборгованість на яку були нараховані інфляційні втрати та пеня.
 
З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ПрАТ СП «Партнер» просило суд стягнути з відповідача на їх користь 10 700,00 грн основного боргу, 807,80 грн - інфляційних втрат, 14 511,00 грн - пені.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СП «Партнер» 7 200,00 грн на погашення заборгованості за договором від 10 грудня 2008 року № 954 за період з серпня 2015 року по листопад 2016 року (включно) та 796,00 грн за встановленими індексами інфляції за період з січня 2015 року по листопад 
2016 року (включно).
 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач користуючись наданими позивачем послугами з експлуатації та обслуговування гаража, не сплачував їх вартість у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню із урахуванням встановленого індексу інфляції. Крім того, сума неустойки була зменшена до 00 грн 00 коп. у відповідності до вимог статті 551 ЦК України.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , та ПрАТ СП «Партнер» задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 
2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СП «Партнер» 10 700,00 грн на погашення заборгованості за договором від 10 грудня 2008 року № 954 за період з 01 серпня 2015 року по 30 листопада 2016 року, 807,80 грн - інфляційних втрат, 2 657,00 грн - пені, 2 893,80 грн - судових витрат, усього 17 076,60 грн.
 
Ухвалюючи рішення, апеляційний суд, виходив із того, що відсутні підстави для зменшення розміру основного зобов`язання на суму, сплачену ОСОБА_4 , заявником правильно визначено суму заборгованості за спірний період та підтверджено належними та допустимими доказами. Також, виходив із того, що положення статті 551 ЦК України не передбачають зменшення розміру пені до 00 грн 00 коп., а тому враховуючи наявність обставин, які мають істотне значення, вважав за можливе зменшити суму неустойки до 25 % від суми збитків.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У жовтні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справ
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не застосували норми, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а саме: статті 946, 947 ЦК України. Суди не з`ясували чи є договір платним чи безоплатним. Якщо договір є платним і відповідач мав щомісяця сплачувати 700,00 грн, які визначені позивачем як втрати на зберігання, то якою є плата за зберігання (частина перша 
статті 947 ЦК України). Враховуючи зазначене, скаржник вважав, що судам першої та апеляційної інстанцій слід було встановити правову природу позовних вимог позивача (відшкодування витрат на зберігання за частиною третьою статті 947 ЦК України, чи плата за зберігання за статтею 946 ЦК України та договором, чи те і інше), визначити, чи регулюються вони договором або законом та застосувати відповідні норми матеріального права до спірних правовідносин. Крім того, заявник посилався на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази здійснення позивачем оплати витрат на електроенергію, витрат щодо вивезення сміття, на електрообладнання та здійснення ремонтно-будівельних робіт, а також розрахунку частки відповідача у цих витратах. Також відсутні докази, які б підтверджували наявність у позивача права довгострокової оренди земельної ділянки та сплату орендних платежів.
 
Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу
 
У липні 2018 року ПрАТ СП «Партнер» подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що 10 грудня 2008 року між ПрАТ СП «Партнер» та ОСОБА_1 укладено договір № 954 на експлуатацію та обслуговування гаражу АДРЕСА_2 , розташованого АДРЕСА_1 .
 
Пунктом 2.3 указаного договору передбачено, що ПрАТ СП «Партнер» виконує свої обов`язки по зберіганню і охороні майна у напівпідземному гаражі, а власник вносить внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на основі щомісячних визначених розрахунків ПрАТ СП «Партнер», з урахуванням змін в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, росту цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони.
 
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору власник вносить грошові внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати не пізніше 10 числа кожного місяця, на основі розрахунку, що додається до договору. Розмір внесків за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати може змінюватися на умовах пункту 2.3 договору.
 
Вартість вказаних послуг до 01 серпня 2015 року становила 250,00 грн щомісячно, з 01 серпня 2015 року - 700,00 грн, що підтверджується відповідним наказом на основі калькуляції.
 
Унаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором у період з серпня 2015 року по листопад 2016 року (включно), утворилась заборгованість у розмірі 10 700,00 грн - основного боргу, 807,80 грн - інфляційних втрат та 14 511,00 грн - пені.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
 
Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
 
Отже, задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із доведеності позову та наявності підстав для стягнення заборгованості за договором від 10 грудня 2008 року № 954, укладеним між сторонами у справі, оскільки як встановив суд, ОСОБА_1 належним чином взятих на себе за вказаним договором зобов`язань не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яку суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на користь 
ПрАТ СП «Партнер», з урахуванням інфляційних втрат, а також пені, розмір суми якої було визначено із урахуванням частини третьої статті 551 ЦК України.
 
Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, оскільки зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2017 рокузалишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             В. М. Коротун 
С. Ю. Бурлаков
В. П. Курило