Постанова                       
Іменем України
 
18 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 463/4424/14-ц
провадження № 61-30046св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. 
(суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_5 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє 
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , подану представником - 
ОСОБА_4 , на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року у складі судді Гирич С. В. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2017 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Мельничук О. Я., Ніткевича А. В.,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_5 про стягнення коштів.
Позовна заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_5 взяв на себе зобов`язання виплачувати грошові кошти неповнолітній ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 200,00 євро щомісячно до досягнення дитиною повноліття та, крім цього, сплатити дитині 10 000,00 євро до 10 січня 2012 року, про що надав письмову заяву від 04 січня 2007 року, підпис на якій засвідчений першим секретарем з консульських питань посольства України 
в Італійській республіці, а тому така заява є одностороннім договором, зобов`язання за яким відповідач в добровільному порядку не виконує.
Посилаючись на викладене, з урахуванням збільшених позовних вимог ОСОБА_1 просила в інтересах дитини ОСОБА_2 стягнути з відповідача ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 978 520,00 грн, що є еквівалентним 
34 000,00 євро і становить розмір заборгованості відповідача за його зобов`язаннями перед дитиною станом на 20 лютого 2017 року, виходячи 
з розрахунку: 200,00 євро х 120 місяців + 10 000,00 євро.
Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
Справа переглядалася судами неодноразово.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 .
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 23 липня 2014 року № 6-3881св14касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду 
м. Львова від 29 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Суд касаційної інстанції вказав, що положення ст. 189 СК Українизастосовуються до обов?язків батьків утримувати дитину, суди не перевірили, чи є ОСОБА_5 батьком неповнолітньої ОСОБА_2 , не надали належної оцінки як доказу Метриці про хрещення і миропомазання від 09 листопада 
2002 року, в якій зазначено, що батьком дитини є ОСОБА_5 , змісту заяви по сплаті коштів на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 , суд не визначився, який саме документ складений відповідачем - договір про сплату аліментів чи договір про сплату коштів, не встановив справжньої правової природи зазначеного документа, незалежно від його найменування та характеру спірних правовідносин.  
На новому розгляді ухвалою Сихівського районного суду м. Львова 
від 19 листопада 2014 року зупинено провадження у цій справі до вирішення справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину від 04 січня 2007 року (справа №464/11328/14-ц).
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , відмовлено. 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова 
від 29 серпня 2016 року по справі №464/11328/14-ц, що набрало законної сили, визнано підписану відповідачем заяву договором про сплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 Цей договір визнаний судом нікчемним. 
У зв`язку із нікчемністю він не створює жодних юридичних наслідків, а тому підстав для стягнення з відповідача коштів немає.
Аргументи учасників справи
У липні 2017 року представник позивача - ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що 29 серпня 2016 року Сихівський районний суд м. Львова розглянув позов про визнання недійсним оспорюваного правочину, а не про встановлення нікчемності договору. У резолютивній частині цього рішення не зазначено про нікчемність цього договору. Крім того, розглядаючи цю справу, суди не встановили яка правова природа одностороннього правочину укладеного 04 січня 2007 року, тобто чи є цей договір про сплату аліментів чи про сплату коштів. Також суд не надав жодної оцінки та не обґрунтував чому він не бере до уваги доводів позивача про те, що цей договір від 04 січня 2007 року є одностороннім правочином про сплату коштів.
Відзиву на касаційну скаргу відповідачем не подано.
Рух справи
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 08 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до виписки з реєстру свідоцтв про народження Відділу громадянського стану Міського управління Риму від 16 жовтня 2002 року ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в Римі і є дочкою ОСОБА_1 . Відомостей про батька в свідоцтві немає.
Згідно заяви, яка написана ОСОБА_5 від 04 січня 2007 року, справжність підпису якого засвідчено першим секретарем з консульських питань Посольства України в ІталійськійРеспубліці, він взяв на себе зобов`язання по сплаті своїй доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно кошти в сумі 200,00 євро до досягнення донькою повноліття, а також додатково до зазначених виплат сплатити доньці 10 000,00 євро протягом 5 років, тобто 
з 10 січня 2007 року по 10 січня 2012 року.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 серпня 2016 року 
у справі №464/11328/14-ц в задоволенні позову ОСОБА_5 до 
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про сплату аліментів 
від 04 січня 2007 року відмовлено. Суд зробив висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору про сплату аліментів внаслідок обману з огляду на його нікчемність, тому в силу частини другої статті 215 ЦК України визнання його недійсним судом не вимагається. Зазначене рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення судами першої та апеляційної інстанцій), обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, 
у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Судами встановлено, що у справі №464/11328/14-ц підписану відповідачем заяву судом визнано договором про сплату аліментів на утримання 
ОСОБА_2 , з висновком про його нікчемність у зв`язку із недотриманням вимог статті 189 СК України.
Згідно зі статтею 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір про сплату аліментів укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.
Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Частиною першою статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Оскільки рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 серпня 
2016 року по справі №464/11328/14-ц встановлено, що договір про сплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , підписаний ОСОБА_5 
04 січня 2007 року, є нікчемним, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що оскільки  нікчемний договір не створює жодних юридичних наслідків, а тому підстав для стягнення з відповідача коштів немає.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази. 
За встановлених судами обставин доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б вплинули на правильність вирішення спору по суті.
Враховуючи наведене, відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані 
рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   В. І. Крат 
 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
В. І. Журавель
 
Є. В. Краснощоков