Постанова
Іменем України 
06 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 463/2484/15-к
провадження № 51-3954км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
захисника                                          ОСОБА_6 ,
представника засудженого          ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , представника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та прокурора відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_9 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Личаківський районний суд м. Львова ухвалою від 19 листопада 2018 року залишив без задоволення заяви прокурора Личаківського району м. Львова (Львівської місцевої прокуратури № 1) та засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року щодо ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 28 травня 2019 року апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 та захисника засудженого ОСОБА_8 – адвоката ОСОБА_6 залишив без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року - без змін.
Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
Зі змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_6 вбачається, що заявник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвали місцевого та апеляційного судів і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції усупереч ст. 23 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) послався у своєму рішенні на деякі докази, яких безпосередньо в судовому засіданні не досліджував. Крім того, місцевий суд не навів мотивів неврахування доказів сторони захисту та прокурора щодо наявності нововиявлених обставин, не проаналізував таких доказів. При цьому зазначає, що рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки не містить вичерпних відповідей на доводи в її апеляційній скарзі, а також в ухвалі не зазначено підстав, на яких скаргу визнано необґрунтованою.
Прокурор ОСОБА_9 також просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Так, прокурор вказує на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, дослідженим під час судового розгляду, та не обґрунтував, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Апеляційний суд, порушуючи вимоги статей 370, 419 КПК, належним чином не мотивував підстав, з яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою.
Представник ОСОБА_7 , який також подав касаційну скаргу в інтересах засудженого ОСОБА_8 , просить скасувати ухвали місцевого та апеляційного судів і закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК. Представник зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судами першої та апеляційної інстанцій. При цьому не конкретизує порушення, які допустив суд апеляційної інстанції, вказуючи лише, що останній фактично переписав ухвалу суду першої інстанції. Стосовно порушень, допущених судом першої інстанції, ОСОБА_7 фактично вдається до переоцінки доказів, детально описує і аналізує їх у своїй касаційній скарзі.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор заперечувала щодо задоволення всіх трьох касаційних скарг та просила залишити оскаржені судові рішення без змін.
Захисник ОСОБА_6 просила задовольнити її касаційну скаргу та скасувати оскаржені судові рішення.
Представник засудженого ОСОБА_7 також просив задовольнити його касаційну скаргу та скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій.
Представник потерпілої ОСОБА_11 подала до Суду письмові пояснення, в яких просила ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року залишити без змін, а касаційні скарги - без задоволення. Обґрунтувала свою позицію тим, що обставини, на які посилаються засуджений, його захисник та представник, а також прокурор не є нововиявленими. Вважає, що оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, обґрунтованими і вмотивованими.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, позицію прокурора, захисника та представника засудженого, дослідивши письмові пояснення представника потерпілої ОСОБА_11 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Згідно з вимогами ст. 459 КПКсудові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
На підставі пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
Доводи у касаційних скаргах про порушення судом апеляційної інстанції порядку розгляду заяви про перегляд ухвали суду першої інстанції за нововиявленими обставинами є обґрунтованими з огляду натаке. 
Як убачається з матеріалів провадження, Личаківський районний суд м. Львова ухвалою від 19 листопада 2018 року залишив без задоволення заяви прокурора Личаківського району м. Львова (Львівської місцевої прокуратури № 1) та засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року за нововиявленими обставинами.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, захисник ОСОБА_6 подала в інтересах засудженого ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року.
На обґрунтування своїх вимог захисник зазначала про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, що полягало у неналежному з`ясуванні судом обставин, які слід розцінювати як нововиявлені; порушенні вимог ст. 23 КПК, оскільки суд послався у своєму рішенні на деякі докази, які безпосередньо в судовому засіданні не досліджував; неповноті судового розгляду, а також у тому, що суд не навів доказів на спростування доводів її заяви. 
Прокурор Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 , також не погоджуючись із рішенням місцевого суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, посилаючись на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, дослідженим під час судового розгляду, та не обґрунтував, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Вказував на неповноту судового розгляду.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 28 травня 2019 року апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 та захисника засудженого ОСОБА_8 – адвоката ОСОБА_6 залишив без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року - без змін.
Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, яке перевіряється в апеляційному порядку, і повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Крім того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 419 КПК.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 цього Кодексу при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
Разом із тим зазначених вимог закону при розгляді цього кримінального провадження апеляційний суд не виконав.
У результаті перевірки матеріалів провадження було встановлено, що суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційні скарги не навів суті всіх зазначених доводів в ухвалі, ретельно їх не перевірив, не дав відповідей на усі доводи у скаргах і не мотивував належним чином свого рішення про залишення останніх без задоволення, не дав вичерпної відповіді на доводи захисника стосовно того, що в ухвалі суду першої інстанції є посилання на докази, які безпосередньо суд не дослідив.
Так, зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 вбачається, що захисник як на підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, вказувала, зокрема, на те, що суд, обґрунтовуючи свої висновки, послався на матеріали, не досліджені безпосередньо в ході судового розгляду, а саме:
- доповнення до апеляційної скарги на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року, підписане ОСОБА_8 від 14 серпня 2010 року;
- медичні картки стоматологічного хворого № 1243 від 11 серпня 2009 року та № 54486 від 02 жовтня 2009 року, відкриті в ЛОДСП на ім`я ОСОБА_12 ;
- протоколів допиту спеціаліста ОСОБА_13 від 22 серпня 2013 року та експерта ОСОБА_14 від 26 серпня 2013 року;
- журналу № 48 реєстрації хворих в МТП КМК ЛШМД (запис № 9422).
Відповідно до ч. 1 ст. 466 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.
З ухвали апеляційного суду не вбачається, що він належним чином перевірив доводи захисника в апеляційній скарзі щодо дотримання судом першої інстанції, зокрема, ст. 23 КПК.
Також, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив та не дав оцінки доводам в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 про неправдивість показань потерпілої ОСОБА_12 та експерта ОСОБА_14 .
Посилання у рішенні апеляційного суду лише на те, що винуватість потерпілої ОСОБА_12 та експерта ОСОБА_14 не встановлено вироком суду та останніх не було притягнуто до кримінальної відповідальності за дачу завідомо неправдивих показань, не ґрунтуються на положеннях Глави 34 КПК.
Крім того, апеляційний суд не дав оцінки доводам захисника та прокурора про те, що місцевий суд не взяв до уваги медичну картку № 3-110, заведену в приватній стоматологічній клініці ПП ОСОБА_15 на ім`я ОСОБА_12 .
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд здебільшого обмежився цитуванням ухвали суду першої інстанції щодо аналізу окремих доказів               та фактично не дав ніякої оцінки доводам, наведеним у апеляційних скаргах, про необґрунтованість та невмотивованість висновків суду першої інстанції.
Ці порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними і тягнуть за собою скасування ухвали апеляційного суду.
Таким чином, касаційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , представника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , та прокурора відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_9  підлягають частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду – скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно ретельно перевірити всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, постановити законне й обґрунтоване рішення. 
Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , представника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та прокурора відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                       ОСОБА_2                                                ОСОБА_3