Постанова
Іменем України
23 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 643/5575/16-ц
провадження № 61-36057св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Стрільчука В. А.
суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
треті особи,які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Любов Леонідівна,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2017 року у складі колегії суддів: Карімової Л. В., Бурлаки І. В., Яцини В. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи,які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Л. Л. (далі - приватний нотаріус ХМНО Харченко Л. Л.), про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л. Л. 22 березня 2012 року за реєстровим номером 415, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року НОМЕР_1 позичальника  ОСОБА_2 у розмірі 4 539 595, 58 дол. США та 120 125 824,52 грн пені. Реалізацію предмета іпотеки провести шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 467 000,00 грн, з наданням ПАТ АБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця, в тому числі права отримання у нотаріуса дубліката цього договору купівлі-продажу, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дубліката договору купівлі-продажу, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як продавця.
Позов обґрунтований тим, що 26 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір НОМЕР_1 на суму 2 644 000,00 доларів США на строк з 26 грудня 2007 року до 25 грудня 2012 року зі сплатою за користування кредитними коштами 12,5% річних. 
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та іпотекодавцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 09 червня 2008 року № 16/08-Б, відповідно до пункту 2.1.1 якого предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок літ. В-5 загальною площею 6 422,9 кв. м, житловою площею 2 285,6 кв. м (в житловому будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться за адресою:       АДРЕСА_2 .
22 березня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відчужена квартира АДРЕСА_2 , власником якої стала ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л. Л. Отже, ОСОБА_1 стала іпотекодавцем вищезазначеної квартири, вимога банку про повернення заборгованості за кредитом від 02 серпня 2012 року № 2191 направлена ОСОБА_1 , та повернута банку за закінченням строку зберігання.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру    АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_2 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л. Л. 22 березня 2012 року за реєстровим № 415, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 березня 2007 року НОМЕР_1 позичальника ОСОБА_2 у розмірі 4 539 595,58 дол. США, що складається з простроченої заборгованості за кредитом - 2 382 796,72 дол. США, простроченої заборгованості за процентами - 2 156 798,86 дол. США та 120 125 824,52 грн пені, яка складається з пені за прострочення погашення кредиту у сумі 70 653 760,00 грн, пені за прострочення погашення процентів - 49 472 064,52 грн.
Реалізацію предмета іпотеки - квартири          АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку   АДРЕСА_2 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л. Л. 22 березня 2012 року за реєстровим № 415, провести шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 467 000,00 грн, з наданням ПАТ АБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця, в тому числі права отримання у нотаріуса дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л. Л. 22 березня 2012 року за реєстровим № 415, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМОН Харченко Л. Л. 22 березня 2012 року за реєстровим № 415, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як продавця.
Проведено розподіл судового збору.
Рішення мотивоване тим, що договір іпотеки, укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» та іпотекодавцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 09 червня 2008 року за № 16/08-Б, є дійсним з моменту внесення первинного запису про іпотеку в Державний реєстр іпотек. Квартира  НОМЕР_1 , що належить   ОСОБА_1 , після її викупу стала самостійним об`єктом нерухомого майна, не змінивши при цьому статусу за договором іпотеки. Відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку» на момент укладення договору іпотеки вона була складовою частиною предмету іпотеки, а після її виділення в натурі сталайого самостійним предметом.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2017 року рішення Московського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року скасовано, у позові відмовлено. Додатковим рішенням Апеляційного суду Харківського області від 14 вересня 2017 року проведено розподіл судових витрат. 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив з того, що іпотека не поширюється на квартиру НОМЕР_1 , яка після реєстрації на неї права власності, як окремий об`єкт нерухомості та придбання її на підставі договору купівлі-продажу, перебуває у власності відповідача ОСОБА_1  відповідно до частини другої статті 16 Закону України «Про іпотеку».
Короткий зміст вимог касаційних скарг
У липні 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення суду апеляційної інстанції, у якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2017 року та залишити в силі рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року. 
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення суду апеляційної інстанції, у якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову у позові, виключивши з мотивувальної частити рішення висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивачем не пропущено позовну давність при зверненні до суду з позовом.  
Рух касаційних скарг в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк».
У червні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-III «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
22 квітня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.
15 травня 2019 року ухвалою Верховного Суду зупинено касаційне провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки (№ 643/17966/14-ц).
23 жовтня 2019 року ухвалою Верховного Суду поновлено касаційне провадження у справі.
Аргументи учасників  справи 
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
Касаційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що спірна квартира при передачі в іпотеку багатоквартирного будинку входила до складу іпотечного майна. Іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Суд апеляційної інстанції не врахував, що договір іпотеки є дійсний, а відповідним рішенням грубо порушуються права банку.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак, можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме. Якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вона спливла і стосовно додаткових вимог. Позивач не дотримався позовної давності при зверненні до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки до третьої особи, що не є стороною кредитного договору та поручителем за основним зобов`язанням. 
Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу
Заперечення на касаційні скарги до суду касаційної інстанції не надійшли. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 26 грудня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір НОМЕР_1 на суму 2 644 000,00 дол. США на строк з 26 грудня 2007 року до 25 грудня 2012 року зі сплатою 12,5% річних.
Відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 26 грудня 2007 року НОМЕР_1, що є невід`ємною частиною кредитного договору, пункт 1.4. договору викладений у такійредакції: «Кредит надається на придбання житлового будинку літ. В-5 загальною площею 6 422,9 кв. м житловою площею 2 856,00 кв. м (в будинку розташовано 123 квартири), що АДРЕСА_2 ; у пункті 2.1. замість слів договір іпотеки від 26 грудня 2007 року НОМЕР_1 вказати слова «договір іпотеки № 16/08-Б від 09 червня 2008 року».
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 26 грудня 2007 року НОМЕР_1, між ВАТ АБ «Укргазбанк» та іпотекодавцями ОСОБА_2 і  ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 09 червня 2008 року № 16/08-Б, відповідно до пункту 2.1.1 якого предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок літ. В-5 загальною площею 6 422,9 кв. м, житловою площею 2 285,6 кв. м (в житловому будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності.
У зв`язку з невиконанням позичальником взятих зобов`язань за кредитним договором, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто солідарно з  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 664 543,02 грн, 2 630 252,33 дол. США, судові витрати у сумі 1 700,00 грн та 120,00 грн.
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року визнано недійсним договір іпотеки № 16/08-Б, укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; внесено до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру щодо об`єкта - житлового будинку літ. В-5, розташованого на     АДРЕСА_2 , порядковий номер запису у Державному реєстрі іпотек 7356523; знято заборону на відчуження житлового будинку літ. В-5, розташованого на     АДРЕСА_2 ові, накладену ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» згідно з договором іпотеки № 16/08-Б, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н. В. 09 червня 2008 року, реєстровий номер 2836, реєстраційний номер запису у Єдиному реєстрі заборон 8751510.
У період чинності заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року та під час виключення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек ОСОБА_1 набула право власності на квартиру        АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л. Л. 22 березня 2012 року за реєстраційним номером 415.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2012 року скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року, у позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено.
Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено, реєстраційний номер 12489264, відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна також поновлено, реєстраційний номер12488862.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення з таких підстав
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі статтею 379 ЦК України як житло розуміється житловий будинок, квартира, інші приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. 
Житло як об`єкт права власності повинен відповідати певним критеріям: 1) це має бути приміщення; 2) вказане приміщення має бути придатним для постійного проживання в ньому, відповідати встановленим санітарним, технічним, протипожежним нормам, які встановлюються спеціальним законодавством України.
ЦК України визначає, зокрема, такі об`єкти права власності, які можуть розглядатися як житло: житловий будинок (стаття 380 ЦК України), садиба (стаття 381 ЦК України) та квартира (стаття 382 ЦК України). 
Відповідно до частини першої статті 382 ЦК України квартирою визнається ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Згідно з пунктом 3.2.8 кредитного договорувід 26 грудня 2007 року НОМЕР_1 в разі невиконання позичальником зобов`язань, передбачених, цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки.
Відповідно до пунктів3.1.5., 3.1.6. договору іпотеки від 09 червня 2008 року № 16/08-Б «іпотекодержатель/банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами.
У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України «Про іпотеку» (пунктом 6.6. договору іпотеки від 09 червня 2008 року № 16/08-Б).
Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» в редакції на день укладання договору іпотеки у червні 2008 року (далі - Закон № 898-IV) у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Відповідно до статті 23 Закону № 898-IV ПАТ АБ «Укргазбанк» 02 серпня 12 року звертався до ОСОБА_1 з вимогою про повернення заборгованості за кредитом, однак  його вимога залишена без відповіді. Матеріали справи не містять відомостей про отримання  ОСОБА_1 вищевказаної вимоги.
Суд апеляційної інстанції спростував висновки суду першої інстанції, що відповідач стала іпотекодавцем спірної квартири та позивач має право звернути стягнення на зазначену квартиру, яка є предметом іпотеки.  
Згідно зі статтею 5 Закон № 898-IV предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом  порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Ризик випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування предмета іпотеки несе іпотекодавець, якщо інше не встановлено іпотечним договором.
Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.
Предметом іпотеки може бути право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об`єкт нерухомого майна. Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном. 
Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент укладення іпотечного договору банк та іпотекодавець не могли визначити окремі квартири як предмет договору, оскільки квартири не були виділені в натурі, не було оформлено майнові права на них. У договорі іпотеки предмет іпотеки був описаний як житловий будинок літ. В-5,    АДРЕСА_2 123 квартири). Тобто предметом іпотеки визначено будинок № 31 загалом, який складається із 123 квартир та встановлена загальна вартість предмета іпотеки житлового будинку.
Предметом іпотеки може бути частина об`єкта нерухомого майна лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.
Відповідно до статті 16 Закону № 898-IV встановлені особливості іпотеки об`єктів незавершеного будівництва, зокрема, у разі передачі в іпотеку об`єкта незавершеного будівництва забудовником і звернення стягнення на завершену будівлю (споруду) іпотека не поширюється на ту її частину, яка виділена в натурі і була придбана будь-якою особою (покупцем) на підставі цивільно-правового договору шляхом повної сплати її вартості до моменту прийняття рішення про звернення стягнення, якщо інше не встановлено договором з покупцем. Після звернення стягнення до нового власника завершеної будівлі (споруди) або об`єкта незавершеного будівництва переходять визначені договором права і обов`язки забудовника щодо третіх осіб-покупців.
Суд апеляційної інстанції встановив, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дольової участі в будівництві, згідно з яким сторони домовилися виконувати спільні дії для реконструкції належного ОСОБА_2 об`єкта нерухомого майна, нежитлової будівлі (гуртожиток), загальною площею 6471,3 кв. м, розташований в літ. В-5 на АДРЕСА_2 , після завершення якої сторони набувають право спільної сумісної власності.
За результатами технічної інвентаризації КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», після проведення реконструкції спірним нерухомим майном став житловий будинок меншою загальною площею, 6 422,9 кв. м, та житловою площею 2 856,00 кв. м, яка до цього в ньому була відсутня. Цей будинок також розташований у літ. В-5 за такою ж вищевказаною адресою. Згідно з технічним висновком стан будівельних конструкцій характеризується як задовільний, що забезпечує достатню можливість для її експлуатації, що свідчить про проведення вказаними особами відповідно до договору про спільну сумісну діяльність певних будівельних робіт.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно дочастини четвертої статті 10 ЦПК України  2004 року докази про прийняття вказаного реконструйованого будинку до експлуатації на час апеляційного розгляду справи  сторони не надали.
Установивши обставини справи, надавши їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні правові підстави вважати, що спірна квартира стала самостійним предметом іпотеки, виділена в натурі і була придбана особоюна підставі договору купівлі-продажу шляхом повної сплати її вартості. 
Доводи касаційної скарги, що спірна квартира була відчужена без дозволу Банку спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно з витягом з Державного реєстру іпотек квартира          АДРЕСА_1  вилучена з Державного реєстру іпотек на підставі додаткового договору №17 до іпотечного договору, 1126, 22 березня 2012 року (а. с. 111). 
Відповідно до пункту 1.1 договору купівлі-продажу від 22 березня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аліма -Т» в особі представника ОСОБА_5 передало у власність ОСОБА_1 квартиру        АДРЕСА_1 . Квартира належить представнику продавця на праві особистої власності на підставі рішення суду (справа №67/147-10).
Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Позивач не надав належні та допустимі докази на спростування обставин, які встановив суд апеляційної інстанції. 
Доводи касаційної скарги відповідача щодо пропуску позовної давності при зверненні з позовом до суду є необгрунтованими, оскільки перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційних скарг не спростовують висновки суду апеляційної інстанції, який правильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин. 
Висновки суду апеляційної інстанції про застосування до спірних правовідносин статті 23 Закону № 898-IV відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року, справа № 643/17966/14-ц, провадження № 14-203цс19.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційних скарг
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    В. А. Стрільчук
Судді:                                                                                                В. О. Кузнєцов 
                                                                                                          А. С. Олійник
                                                                                                          С. О. Погрібний
                                                                                                           Г. І. Усик