Постанова 
Іменем України                                       
13 листопада 2019 року 
 
м. Київ
справа № 668/10331/15-ц
провадження № 61-5514св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - приватне акціонерне товариство «Молодіжний житловий комплекс»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Херсонське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, у складі судді Дорошинської В. Е., від 25 квітня 
2018 року, постанову Херсонського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Полікарпової О. М., Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я., від 24 січня 2019 року, додаткову постанову Херсонського апеляційного суду 
від 31 січня 2019 року.
 
Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування 
У серпні 2015 року приватне акціонерне товариство «Молодіжний житловий комплекс» (далі - ПрАТ «МЖК») звернулось до суду з позовом до 
 ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Херсонське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - фонд), про стягнення грошових коштів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 серпня 2005 року між ПАТ «МЖК», фондом та ОСОБА_1 укладено договір про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла № 68-Х-19, відповідно до умов якого фонд вносить інвестиції у будівництво квартири коштами позичальника, а організація передає квартиру, згідно із Положенням про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 травня 
2001 року № 584, та актом прийому-передачі. Згідно з вказаним договором вартість будівництва 1 кв. м квартири АДРЕСА_1 на час підписання договору становила 
2 350 грн, у тому числі ПДВ 391,67 грн, а загальний об`єм інвестицій в будівництво складав 190 726 грн. Додатковою угодою від 02 серпня 
2005 року до зазначеного договору, укладеною між цими ж сторонами, визначено, що вартість будівництва 1 кв. м житла може уточнюватись. Вказував, що у договорі передбачено сплату фактичної вартості квартири, оскільки  будівництво багатоквартирного житлового будинку завжди має цикл виробництва не один рік, тому необхідним є встановлення фактичної вартості будівництва і відповідна сплата остаточного внеску, який складається із фактичної вартості 1 кв. м на день затвердження акту про прийняття житлового будинку в експлуатацію, за вирахуванням оплаченої площі. Листом від 11 червня 2010 року ОСОБА_1 було повідомлено про збільшення вартості 1 кв. м житла та запропоновано проект додаткового договору про внесення відповідних змін. Однак відповідач відмовився їх підписувати і сплачувати додаткові кошти. Зазначав, що житловий будинок було збудовано та прийнято в експлуатацію 28 січня 2013 року, вартість 
1 кв. м житла склала 5 458,44 грн, яка обрахована відповідно до вартості основних фондів, які прийняті в експлуатацію та зазначені у декларації. Загальна вартість квартири АДРЕСА_1 склала 439 404,42 грн, з яких оплачена площа - 
186 177,80 грн, а остаточний внесок склав 253 226,62 грн, який відповідач відмовляється сплачувати. Згідно умов пункту 5 договору № 68-Х-19 листом від 12 лютого 2013 року № 73 відповідача було повідомлено про прийняття будинку в експлуатацію та надано копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, в якому також містилася вимога про сплату остаточного внеску протягом семи днів з моменту отримання листа. Цей лист був отриманий 13 лютого 2013 року. Позивач вказув, що відповідач не виконав обов`язків, які передбачені договором, не замовив технічний паспорт, не сплатив останній платіж, передбачений графіком і остаточний внесок. Також на думку позивача, оскільки ОСОБА_1 не виконані грошові зобов`язання за договором, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування інфляції за весь час прострочення з 21 лютого 2013 року по 25 серпня 2015 року у розмірі 188 988,67 грн, а також три відсотки річних від простроченої суми, що становить 19 064,84 грн. 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд позов задовольнити.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Молодіжний житловий комплекс» грошові кошти в розмірі 461 280,13 грн, з яких: сума основного боргу - 
253 226,62 грн, інфляційні втрати - 188 988,67 грн, три відсотка річних 
від простроченої суми - 19 064,84 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що  ОСОБА_1 не виконав умови договору № 68-Х-19 від 02 серпня 2005 року щодо остаточного розрахунку за квартиру та не спростував наданий позивачем розрахунок вартості 1 кв. м квартири. Умовами договору визначено, що вартість квадратного метру квартири може уточнюватись за певних умов і ця домовленість не суперечить ні умовам укладених договорів, ні Закону України «Про інвестиційну діяльність», оскільки збільшення ціни є об`єктивним і не містить порушення балансу між правами й інтересами сторін. Суд апеляційної інстанції виходив із відсутності вини позивача у зміні строку завершення будівельних робіт, оскільки в матеріалах справи наявні докази недостатності фінансування інвесторами. Забудовник письмово повідомляв відповідача про нову ціну, пропонував можливість розстрочки. Ураховуючи те, що з боку відповідача встановлено прострочення грошового зобов`язання, суд вважав, що позов у частині стягнення з відповідача коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, також підлягає задоволенню. 
Короткий зміст постанов суду апеляційної інстанції
Постановою Херсонського апеляційного суду від 24 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що сторонами визначено час виконання обов`язку щодо сплати остаточної вартості квартири - затвердження акту державної комісії про прийняття житлового будинку в експлуатацію, що не суперечить положенням частини першої статті 530 ЦК України. Цей обов`язок не виконано відповідачем, отже суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги.
Додатковою постановою Херсонського апеляційного суду від 31 січня 
2019 рокувирішено питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги положення договору, відповідно до яких спочатку проводиться огляд квартири за участю відповідача, потім складається акт приймання-передачі квартири, а лише потім проводиться остаточний розрахунок за житло, не врахували, що всі необхідні дії не були зроблені позивачем, а відповідач сплатити вартість квартири, в належній якості якої він не пересвідчився та за відсутності технічного паспорта на неї, не має обов`язку. Суд апеляційної інстанції не врахував обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 668/5459/13-ц. Стягнувши з позивача повну вартість квартири, яку він не отримав у власність, суди порушили положення статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів».
Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу 
У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «МЖК» просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.
У відзиві на касаційну скаргу фонд просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
10 квітня 2019 року справу передано судді-доповідачу.
Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
15 вересня 2004 року між фондом та ПрАТ «МЖК» укладено інвестиційну угоду № 68-Х про будівництво житла із додатковими договорами до неї. Відповідно до пункту 2.1 цієї угоди фонд зобов`язувався внести інвестиції в будівництво 85-квартирного цегляного житлового будинку АДРЕСА_2 та прийняти готові до заселення квартири для наступного оформлення у власність позичальникам. ПрАТ «МЖК», у свою чергу, зобов`язувалось побудувати та здати житло в експлуатацію у IV кварталі 2011 року, після чого передати фонду та позичальникам квартири на суму внесених інвестицій згідно з актом прийому-передачі протягом місяця після видачі акту державної комісії. Пунктом 3.1 згаданої угоди передбачалось, що сума інвестицій, ціна за один квадратний метр житла, номер квартири, поверх, кількість кімнат, загальна та житлова площа квартири, строки завершення будівництва, тощо визначаються договором про дольову участь у будівництві житла, однією із сторін якого є позичальник, і цей договір є невід`ємною частиною інвестиційної угоди.
На виконання умов інвестиційної угоди 02 серпня 2005 року між фондом, позичальником ОСОБА_1 та ПрАТ «МЖК» було укладено договір про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла № 68-Х-19, відповідно до пункту 1 якого фонд вносить інвестиції у будівництво квартири коштами позичальника, а організація передає квартиру, згідно з Положенням про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 
від 29 травня 2001 року № 584.
Пунктом 3 договору передбачено, що вартість будівництва 1 кв. м квартири становить 2 350 грн, в тому числі ПДВ 20%. Всього об`єм інвестицій в будівництво квартири складає 190 726,00 грн.
Сторони визначили плановий термін здачі будинку в експлуатацію -                ІІІ квартал 2007 року.
Додатковою угодою від 02 серпня 2005 року внесені зміни до договору, якою сторони передбачили випадки, у разі настання яких може уточнюватись вартість будівництва 1 кв. м житла.
Згідно з пунктом 4 договору № 68-Х-19 розрахунок за квартиру (згідно пункту 3.1 інвестиційної угоди) здійснюється банком - агентом з рахунку та коштами позичальника за розпорядженням фонду шляхом перерахування на розрахунковий рахунок організації 100% вартості квартири, згідно з графіком фінансування (додаток № 2 до договору).
Відповідно до пункту 5 договору № 68-Х-19 від 02 серпня 2005 року остаточний розрахунок за квартиру здійснюється після затвердження акту державної комісії про прийняття житлового будинку в експлуатацію, за письмовим повідомленням організації і наданням копії акту, шляхом оплати остаточного внеску, який розраховується наступним чином: остаточний внесок = фактична вартість 1 кв. м житла (загальна площа квартири - оплачена площа квартири), де загальна площа квартири - площа квартири згідно з технічним паспортом на квартиру, виданим бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності; оплачена площа квартири - сума коштів, фактично сплачених організації за квартиру/вартість кв. м площі квартири згідно з пунктом 3 договору; фактична вартість 1 кв. м житла - вартість 1 кв. м площі квартири на день затвердження акту приймальної комісії про прийняття житлового будинку в експлуатацію, визначена згідно кошторисної документації організації, але не вище середньої ринкової вартості 1 кв. м площі аналогічного за характеристиками житла.
Додатковою угодою від 29 серпня 2008 року № 2, укладеною сторонами, було змінено редакцію пункту 2 договору, згідно якої об`єм інвестицій у розмірі 190 726 грн було визначено як попередня вартість будівництва квартири АДРЕСА_1 . Також змінено рік планового закінчення будівництва на 2009 рік з зазначенням права забудовника корегувати термін закінчення будівництва у відповідності до наявності технічних та виробничих умов.
11 червня 2010 року забудовник листом повідомив ОСОБА_1 про збільшення вартості 1 кв. м житла, надано розрахунок збільшення вартості будівництва та запропоновано проект додаткової угоди про внесення змін до Договору. Однак, дану угоду ОСОБА_1 підписувати відмовився.
Листом ПрАТ «МЖК» від 08 грудня 2010 року № 436 повідомлено та роз`яснено ОСОБА_1 про причини перенесення строків будівництва та збільшення вартості 1 кв. м.
Відповідно до листа ПрАТ «МЖК» від 14 березня 2011 року № 114/7 
ОСОБА_1 було повідомлено про вирішення питання щодо підписання додаткового договору стосовно узгодження остаточної вартості квартири та строку завершення будівництва, роз`яснено про можливість збільшення розміру державного кредиту.
ПрАТ «МЖК» листом від 12 лютого 2013 року № 73 повідомило ОСОБА_1 про прийняття житлового будинку в експлуатацію та надало копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації. У цьому листі наявна вимога про сплату остаточної вартості квартири в сумі 253 266,62 грн протягом семи днів з моменту отримання листа відповідно до частини другої статті 530 ЦК України. ОСОБА_1 отримав лист 13 лютого 2013 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення.
Згідно листа ПрАТ «МЖК» від 01 жовтня 2013 року № 372 ОСОБА_1 повідомлено про порушення ним умов договору щодо остаточного розрахунку за квартиру та запропоновано усунути порушення та сплатити остаточну вартість будівництва квартири.
Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області 28 січня 2013 року, житловий будинок АДРЕСА_2 введено в експлуатацію; кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією склала 36 499,68 тис. грн. Згідно з рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 19 лютого 2013 року новозбудованому житловому будинку у зв`язку із завершенням будівництва присвоєно окрему поштову адресу АДРЕСА_1 .
Згідно з витягом з технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 (експлікація), розробленого бюро технічної інвентаризації 25 травня 2012 року, площа квартири АДРЕСА_1 склала 80,5 кв. м.
Згідно з висновком додаткової будівельно-технічної експертизи № 09/15 
від 09 червня 2015 року, яка була проведена під час розгляду справи 
№ 668/12394/13-ц встановлена фактична вартість будівництва 1 кв. м площі квартири АДРЕСА_1 , яка складає 5 386 грн. У висновку зазначено, що ПрАТ «МЖК» виконані не всі роботи у квартирі АДРЕСА_1 , передбачені договором від 02 серпня 2005 року № 68-Х-19, а саме: не встановлені міжкімнатні двері, вимикачі та розетки, сантехнічні прилади, плита на кухні та не проведені деякі опоряджувальні роботи. Встановлено, що середня ринкова вартість 1 кв. м житла, аналогічного за характеристиками квартири АДРЕСА_1 . станом на 28 січня 2013 року становить 5 003 грн без ПДВ.
За умовами пункту 5 договору № 68-Х-19 розрахунок фактичної 
вартості 1 кв.м. житла здійснюється на день затвердження акту приймальної комісії про прийняття житлового будинку до експлуатації.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Основним нормативним актом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода) (частина перша 
статті 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність»).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договору.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 629 ЦК Українизазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом пункту 21 Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 травня 
2001 року N 584, якщо фінансування будівництва (реконструкції) житла здійснюється поетапно, сума кредиту може уточнюватися відповідно до змін вартості 1 кв. метра житла та опосередкованої вартості спорудження         1 кв. метра житла, що склалася у регіоні на час введення житла в експлуатацію. У зв`язку з цим проводяться додаткові розрахунки та вносяться відповідні зміни до кредитного договору. 
За змістом частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Встановивши, що відповідач не виконав положення пункту 5 договору 
від 02 серпня 2005 року № 68-Х-19 (які ним добровільно погоджені при укладенні договору) щодо остаточного розрахунку за квартиру після прийняття житлового будинку в експлуатацію, виходячи із фактичної вартості будівництва, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. Рішенням Херсонського міського суду від 15 січня 2019 року у справі № 766/17468/16, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду               від 16 квітня 2019 року, які набрали законної сили, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до ПрАТ «МЖК», фонду про примусове виконання обов`язку в натурі та встановлено, що передачі позичальнику квартири передує ряд його обов`язків, визначених договорами та Положенням про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 травня 2001 року N 584, виконання яких позивачем не доведено, у тому числі не доведено проведення ОСОБА_1 остаточного розрахунку за збудовану квартиру.
Посилання касаційної скарги на положення Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки учасники справи є сторонами інвестиційного договору, отже спірні правовідносини регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність».
Доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушені норми матеріального й процесуального права, а зводяться загалом до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 
2018 року, постанову Херсонського апеляційного суду від 24 січня 2019 року та додаткову постанову Херсонського апеляційного суду від 31 січня 
2019 року залишити без змін.
Поновити виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2018 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                          Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                     О. М. Осіян
 
                                                                                                                  Н. Ю. Сакара
 
        С. Ф. Хопта
 
        В. В. Шипович