ПОСТАНОВА
Іменем України

12 вересня 2019 року 
м. Київ
справа №440/3838/18
адміністративне провадження №К/9901/17308/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Рибачука А.І.,
суддів: Стеценка С.Г., Бучик А.Ю., -
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами  у касаційній інстанції адміністративну справу № 440/3838/18
за позовом Міського комунального підприємства «Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради (далі - МКП «Зіньківський комунгосп») до Державної екологічної інспекції Центрального округу (далі - Держекоінспекція), державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Хоменка Сергія Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою МКП «Зіньківський комунгосп»  
на постанову  Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Спаскіна О.А., суддів Присяжнюк О.В.,   Жигилія С.П., -
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ 
1. 01.11.2018 МКП «Зіньківський комунгосп» звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просило:
- скасувати припис Держекоінспекції від 14.09.2018 № 14/02.1-23;
- визнати дії державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Хоменка С.В. неправомірними, упередженими та необґрунтованими в частині винесення рішення за матеріалами перевірки, а виявлені порушення під час планової перевірки підприємства, такими, що не відповідають дійсності.
Позов МКП «Зіньківський комунгосп» обґрунтувало тим, що оспорюваний припис є безпідставним з огляду на те, що порушення, викладені у пунктах 2-3 стосується джерела викидів (вагончик), яке знаходиться за межами міського сміттєзвалища та факту викиду таким джерелом інспектором не встановлювалось, інструментальних замірів можливих викидів не проводилось. Порушення викладені у пункті 4 акта позивач вважає необґрунтованими, оскільки інспектором не враховано, що будівництво та облаштування міського звалища твердих побутових відходів передбачено в період 2019-2021 років відповідно до Комплексної програми поводження з твердими побутовими відходами у Полтавській області на 2017-2021 роки, затвердженої рішенням 17 сесії 7 скликання Полтавської обласної ради від 14.07.2017 року №497. Також МКП «Зіньківський комунгосп» наголосило на відсутності затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку надання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, що унеможливлює виконання пункту 5 припису. В частині пункту 6, відповідачем не враховано наявність договору про співпрацю позивача з ОСОБА_1 , позаяк відсутність сортувальної лінії твердих побутових відходів дійсно підтверджується, однак пов`язана з запланованим придбанням останньої для звалища м. Зіньків лише на 2019 рік відповідно до згаданої комплексної програми. Визначене пунктами 7-8 припису забур`янення взагалі відсутнє, а інспектором фото- та відео зйомка не здійснювалась. Крім того, інспектором не взято до уваги наявність спеціально облаштованого місця для роздільного збирання та тимчасового зберігання відходів (макулатури), що виконується у відповідності до укладених договорів про їх перевезення, захоронення та утилізацію.  
2. Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 04.03.2019 частково задовольнив позовні вимоги: 
визнав протиправним та скасував припис Держекоінспекції від 14.09.2018    №04/02.1-23 в частині пунктів 2, 3, 5, 6, 7, 8 та в частині пункту 4 стосовно встановленого строку (терміну) виконання;
в іншій частині позовних вимог - відмовив.
3. Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 29.05.2019 скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.
4. 20.06.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга МКП «Зіньківський комунгосп», в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, позивач просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 - залишити в силі.  
5. Верховний Суд ухвалою від 25.06.2019 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. У справі, яка розглядається суди встановили, що на підставі наказу Держекоінспекції від 27.08.2018 №44/07-03 «Про проведення планового заходу (перевірки) дотримання вимог природоохоронного законодавства МКП «Зіньківський комунгосп» та направлення на перевірку від 27.08.2018 у період з 28.08.2018 по 10.09.2018 посадовими особами Державної екологічної інспекції Центрального округу проведено планову перевірку МКП «Зіньківський комунгосп» на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт №42/07-04.
Підстави та порядок проведення перевірки позивачем не оскаржуються.
Позивачем на вказаний акт надано заперечення, з урахуванням яких 14.09.2018 за результатами перевірки відповідачем складено припис № 04/02.1-23, відповідно до якого  МКП «Зіньківський комунгосп» приписано наступне:
1) у 10-денний термін після отримання припису - на підставі даного припису необхідно розробити план оргтехзаходів по усуненню виявлених недоліків, з встановленням термінів та відповідальних виконавців, затвердити його відповідним розпорядженням. Копію розпорядження і плану представити до Держекоінспекції;
2) до 25.09.2018 - надати до Держекоінспекції інформацію про години роботи неврахованого в дозволі №5321310100-66 джерела викидів в годинах за період з 29.03.2017 по 23.08.2018;
3) до 15.11.2018 - отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на джерела викидів, що не враховані в діючому дозволі на викиди №5321310100-66;
4) до 25.11.2018 - здійснювати експлуатацію місць видалення відходів (далі - МВВ) відповідно до Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, Рекомендацій з удосконалення експлуатації діючих полігонів та звалищ твердих побутових відходів, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України від 10.01.2006 №5, а саме:
- забезпечити суцільну обваловку периметра міського звалища твердих побутових відходів;
- обладнати МВВ тимчасовою сітчастою огорожею для затримки легких фракцій відходів на основних напрямках їх розлітання;
- забезпечити вишкою для візуального контролю виду відходів, що завозяться бортовими і самоскидними транспортними засобами;
- здійснювати радіометричний контроль відходів;
- забезпечити сміттєзвалище пожежною водоймою;
- забезпечити освітлення у темний час доби;
- обладнати МBB суцільною огорожею по периметру території сміттєзвалища.
Виконати вимоги Робочого проекту будівництва полігону твердих побутових відходів для м. Зіньків, направлені на прийняття заходів по забезпеченню охорони навколишнього природного середовища, розробленого Відкритим акціонерним товариством інститут «Укркомундорпроект», вимоги висновку державної екологічної експертизи від 17.11.2004 року №1204-08/3825 наданого Державним управлінням екології та природних ресурсів в Полтавській області, а саме:
- спорудити водонепроникну основу МBB;
- організувати поверхневий водовідвід;
- збудувати під`їзд та технологічний проїзд з твердим покриттям;
- здійснити  засипку шарів побутових відходів ізолюючим шаром ґрунту;
- обладнати локальну мережу спостережувальних свердловин для контролю за якісним станом підземних вод поблизу МВВ, згідно з робочим проектом;
5) в місячний термін після отримання припису - отримати в установленому порядку дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами та надати до Держекоінспекції його копію;
6) починаючи з 10.11.2018 - не здійснювати захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів на міському звалищі твердих побутових відходів;
7) до 10.10.2018 - ліквідувати бур`яни на території міського звалища твердих побутових відходів та надати до Держекоінспекції підтверджуючі фотоматеріали;
8) постійно, починаючи з 10.10.2018 - не допускати змішування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія.
Також суди встановили, що позивачем представлено діючий дозвіл № 53213101-66 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами МКП "Зіньківський комунгосп" (на міське сміттєзвалище), який отримано 29.03.2017.
В акті перевірки зафіксовано, що під час натурного обстеження території в будиночку для охорони та обслуговуючого персоналу міського сміттєзвалища, розташованого перед в`їздом, перед шлагбаумом, виявлено цегляну піч з металевими конфорками, які використовуються співробітниками МКП «Зіньківський комунгосп» для обігріву приміщення твердим паливом і підігріву води та розігріву страв. Вищеозначене стаціонарне джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутнє в дозволі на викиди, не враховане в документах, в яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та у звіті по інвентаризації стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Окрім цього суди встановили, що МКП «Зіньківський комунгосп» не було реалізовано Робочий проект будівництва полігону твердих побутових відходів для м. Зіньків, розроблений ВАТ інститут «Укркомундорпроект», Полтавський філіал, 2002 рік та висновок державної екологічної експертизи від 17.11.2004 № 04-08/3825, наданий Державним управлінням екології та природних ресурсів в Полтавській області, за цей проміжок часу, що не заперечувалося представниками МКП «Зіньківський комунгосп».
При функціонуванні МВВ розташованому на земельній ділянці кадастровий номер 5321381600:00:009:0110, загальною площею 3,5 га, за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, Власівська сільська рада, не виконуються наступні вимоги Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства  України від 01.12.2010   № 435 та Рекомендацій з удосконалення експлуатації діючих полігонів та звалищ твердих побутових відходів, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України від 10.01.2006 №5:
відсутня суцільна обваловка периметра сміттєзвалища;
відсутня тимчасова сітчаста огорожа для затримки легких фракцій відходів на основних напрямках їх розлітання;
відсутня вишка для візуального контролю виду відходів, що завозяться бортовими і самоскидними транспортними засобами;
радіометричний контроль відходів не проводиться, прилади для такого контролю відсутні;
на сміттєзвалищі відсутня пожежна водойма, відсутнє освітлення у темний час доби;
відсутня суцільна огорожа сміттєзвалища по периметру території сміттєзвалища.
Усунути вказані недоліки визначено у пункті 4 оспорюваного припису до 25.11.2018.
Також суди встановили, що під час складання припису інспектором Держекоінспекції було допущено описку в тексті пункту 5 «В місячний термін після отримання припису». Викладений факт відображений та підтверджений в ході адміністративного оскарження позивачем акта перевірки, за результатами якого складено лист від 18.10.2018 року № 900/02.1-17, із змісту якого видно, що відповідач мав на увазі отримати позивачем  дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами в місячний термін після затвердження Кабінетом Міністрів України порядку отримання такого дозволу.
До того ж, суди встановили, що під час перевірки на сміттєзвалищі виявлено змішування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, а саме виявлено, що відсутній договір передачі на утилізацію та акт прийому передачі на утилізацію відходів (макулатури), що утворюються при діяльності МКП «Зіньківський комунгосп», означені відходи змішуються з комунальними відходами та видаляються на сміттєзвалище.
Крім того, під час розгляду справи в судах, позивачем не заперечується факт наявності на території МКП «Зіньківський комунгосп» бур`яну.
Позивач не погоджуючись з вказаним приписом Держекоінспекції звернувся до суду з даним позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що спірний припис не відповідає вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки вимоги щодо надання інформації викладені в пункті 2 припису не можуть вважатися приписами, бо не містять вимог щодо усунення конкретних порушень. Визнаючи протиправним пункт 3 вказаного припису, суд першої інстанції виходив із того, що в акті перевірки не вказано і жодним доказом не підтверджено, які саме речовини надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи цих об`єктів, чи є такі речовини забруднюючими, в яких обсягах здійснюються викиди забруднюючих речовин та чи справляють такі речовини прямо або опосередковано негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища. 
В частині порушень, викладених у пункті 4 припису суд наголосив, що наданий термін, а саме до 25.11.2018 для переліченого обсягу робіт є недостатнім та таким, що позбавляє суб`єкта господарювання можливості належного виконання поставлених вимог.
Стосовно пункту 5 вказаного припису, яким позивачеві визначено місячний термін після отримання припису для отримання в установленому порядку дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами та надання до Держекоінспекції його копії, то суд зазначив, що в ході судового розгляду представником відповідача не заперечувалось факту відсутності встановленого порядку отримання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами. 
Оскільки встановлення сортувальної лінії твердих побутових відходів є в значній мірі фінансово затратним і самостійно позивачем не може бути здійснено, суд погодився із твердженням позивача про неможливість виконання вимоги припису, наведеної у пункті 6.
Скасовуючи пункт 8 цього припису, суд першої інстанції вказав на те, що порушення, викладені у ньому  стосуються утилізації відходів (макулатури), що утворюються при діяльності МКП «Зіньківський комунгосп», а сам факт наявності та обсягів таких відходів, та належної їх утилізації суду доведено не було.
В частині пункту 7 припису, яким зобов`язано до 10.10.2018 ліквідувати бур`яни на території міського звалища твердих побутових відходів та надати до Держекоінспекції підтверджуючі фотоматеріали, суд першої інстанції дійшов висновку, що долученими фотоматеріалами підтверджено достатні заходи з ліквідації забур`янення, вчинені позивачем.
10. Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що вимога, викладена у пункті 2 припису щодо надання до Держекоінспекції інформації, відповідає положенням статті 11 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»                               (далі - Закон № 877-V) та статті 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Стосовно пункту 3 припису № 04/02.1-23, де зазначено, що до 15.11.2018 року - отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на джерела викидів, що не враховані в діючому дозволі на викиди №5321310100-66, то суд апеляційної інстанції виходив із того, що стаціонарне джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутнє в дозволі на викиди, не враховане в документах, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та в звіті по інвентаризації стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Щодо пункту 4 припису № 04/02.1-23, то суд апеляційної інстанції вказав на те, що наведені у цьому пункті вимоги Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435 та Рекомендацій з удосконалення експлуатації діючих полігонів та звалищ твердих побутових відходів, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України від 10.01.2006 №5 позивачем поступово виконуються, а факт виконання припису не є підставою його скасування. 
Стосовно пунктів 6, 7, 8 припису № 04/02.1-23, апеляційний суд вказав, що під час перевірки на сміттєзвалищі виявлено змішування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, а саме виявлено, що відсутній договір передачі на утилізацію та акт прийому передачі на утилізацію відходів (макулатури), що утворюються при діяльності МКП «Зіньківський комунгосп», означені відходи змішуються з комунальними відходами та видаляються на сміттєзвалище, що також підтверджується фотографіями, наданими позивачем. Таким чином, через відсутність сортувальної лінії твердих побутових відходів на самому сміттєзвалищі, що призводить до їх змішування з комунальними відходами та їх видалення на сміттєзвалищі, відповідачем в акті визначено вищевказані порушення. Факт наявності на території МКП «Зіньківський комунгосп»  бур`яну позивачем не заперечується.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. Касаційна скарга обґрунтована зокрема, тим, що повноваження на збирання необхідної для здійснення перевірки інформації орган Держекоінспекції має реалізовувати саме під час здійснення такого заходу, а не після його завершення. Також позивачем зазначено, що для констатації порушення умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря повинні бути встановлені наступні обставини: підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо здійснюють викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; такі речовини, їх суміші дійсно є забруднюючими; викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відбувається без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.  
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Верховний Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
13. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
14. Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, визначає Закон України від 25.06.1991 № 1264-XII «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі - Закон № 1264-XII). 
15. Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (стаття 34 Закону № 1264-XII).
16. Відповідно до статті 35 Закону № 1264-XII державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.
Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.
17. Частиною першою статті 20-2 Закону № 1264-XII передбачено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, про охорону атмосферного повітря, про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.
18. Згідно із частиною першою статті 68 Закону № 1264-XII порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
19. У частині восьмій статті 7 Закону № 877-V визначено, що припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
20. Відповідно до абзацу третього статті 11 Закону № 877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.
21. За змістом частини другої статті 12 Закону № 877-V, невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.
22. Статтею 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов`язків - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від дев`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
23. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що суть припису - це виключно обов`язкова письмова вимога щодо усунення конкретних порушень вимог законодавства. 
24. Судами попередніх інстанцій встановлено, що викладені у пункті 2 оспорюваного припису вимоги спрямовані на надання інформації про час роботи неврахованого в дозволі №5321310100-66 джерела викидів в годинах за період: з 29.03.2017 по 23.08.2018.
25. Колегія суддів зазначає, що включення до змісту припису вимог, які не спрямовані на усунення конкретних виявлених порушень законодавства, а носять загальний характер суперечить суті та меті припису як розпорядчого документу, що складається за результатами заходу державного нагляду.
26. Поряд з цим, як видно із пункту 2 оспорюваного припису, встановлені перевіркою порушення статей 10, 11 Закону України від 16.10.1992 № 2707-XII «Про охорону атмосферного повітря» обґрунтовано посиланням на статтю 20-2 Закону № 1264-XII та статті 8, 11 Закону № 877-V.
27. Водночас, стаття 20-2 Закону № 1264-XII встановлює компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, а стаття 68 встановлює відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зокрема, за відмову від надання своєчасної, повної та достовірної інформації про стан навколишнього природного середовища, а також про джерела забруднення, у приховуванні випадків аварійного забруднення навколишнього природного середовища або фальсифікації відомостей про стан екологічної обстановки чи захворюваності населення.
28. Зазначені вимоги припису стосуються інформації про стан навколишнього природного середовища, а також про джерела забруднення. Таким чином, позивач не звільнений від обов`язку надавати зазначену інформацію.
29. Отже, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції в цій частині.
30. Щодо пункту 3 оспорюваного припису - до 15.11.2018 отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на джерела викидів, що не враховані в діючому дозволі на викиди №5321310100-66, колегія суддів виходить із такого.
31. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону № 2707-XII викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров`я.
До першої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об`єкти, які не належать до першої і другої груп.
32. Відповідно до пункту 1.15.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 № 7, стаціонарне джерело забруднення атмосфери - це підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.
33. З наведеного слідує, що відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря є порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
34. Поряд з цим, для констатації порушення умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря повинні бути встановлені наступні обставини: підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо здійснюють викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; такі речовини або їх суміші дійсно є забруднюючими (наявні у Переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 № 1598, або наявні докази, що речовини можуть прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища); викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відбуваються без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
35. У справі, яка розглядається судами не встановлено, так само як і не має фіксування таких обставин в акті перевірки, обставин, з якими законодавець пов`язує негативні наслідки для суб`єкта господарювання, зокрема, чи є речовини, які надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи цих об`єктів забруднюючими.
36. За таких обставин, колегія суддів не може погодитись із висновком суду апеляційної інстанції про правомірність вимоги пункту 3 оспорюваного припису, яким позивача зобов`язано отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на джерела викидів, що не враховані в діючому дозволі на викид №5321310100-66.
37. В частині порушень, викладених у пункті 4 припису від 14.09.2018 колегія суддів зазначає, що наданий термін до 25.11.2018 для переліченого в ньому обсягу робіт є недостатнім та таким, що позбавляє суб`єкта господарювання можливості належного виконання поставлених вимог.
38. При цьому, визначені вимоги згідно з переліком наведеним вище відповідно до пояснень представника позивача поступово виконуються, тобто позивач визнає їх правомірність та поступово виконує. 
39. Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування пункту 4 цього припису в частині визначення строку (терміну) його виконання, з огляду на встановлені у справі обставини того, що такий строк, визначений помилково, разом з цим відомостей про повідомлення      МКП «Зіньківський комунгосп» про викладене та/чи визначення іншого, достатнього терміну суду надано не було, а невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою додаткову відповідальність шляхом застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом. 
40. Щодо пункту 5 припису, яким позивача зобов`язано в місячний строк отримати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходам, то він є протиправним з огляду на те, що судами встановлено та визнано відповідачем, що станом на час проведення перевірки Кабінетом Міністрів України не запроваджено механізм надання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, тому незапровадження на державному рівні відповідного механізму отримання таких дозволів, виключає можливість контролюючого органу висувати таку вимогу.
41. Стосовно пунктів 6,7,8 припису № 04/02.1-23, колегія суддів зазначає наступне.
42. Згідно із пунктом «і» частині першої статті 32 Закону України від 05.03.1998            № 187/98-ВР «Про відходи» (далі - Закон № 187/98-ВР) з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини забороняється з 01.01.2018 захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів.
43. Частиною шостою статті 33 Закону № 187/98-ВР заборонено змішування чи захоронення відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія.
44. Суди встановили, та це зафіксовано в акті перевірки, що під час перевірки на сміттєзвалищі виявлено змішування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, а саме виявлено, що відсутній договір передачі на утилізацію та акт прийому передачі на утилізацію відходів (макулатури), що утворюються при діяльності МКП «Зіньківський комунгосп», означені відходи змішуються з комунальними відходами та видаляються на сміттєзвалище.
45. Таким чином, через відсутність сортувальної лінії твердих побутових відходів на самому сміттєзвалищі, що призводить до їх змішування з комунальними відходами та їх видалення на сміттєзвалищі, відповідачем правомірно приписано позивачу не здійснювати захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів на міському звалищі твердих побутових відходів (пункт 6) та не допускати змішування відходів для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія (пункт 8) .
46. Посилання позивача на договори від 19.11.2013 та від 05.04.2018 № 1312565-V, укладені з ТОВ «Еко Нова», разом з відповідними актами прийому-передачі на надання послуг із збирання з подальшою утилізацією відходів, а також на договори від 19.12.2013 та від 05.04.2018 року № 1312564-V, укладені з ТОВ «Імар», разом з відповідними актами прийому-передачі, про надання послуг із збирання з подальшою утилізацією відходів, які наявні в матеріалах справи, не заслуговують на увагу, оскільки за цими договорами здійснюється утилізація відпрацьованого технічного масла, зношених шин, залишків електродів, відпрацьованих батарей свинцевих акумуляторів, піску забрудненого нафтопродуктами, відпрацьованих маслофільтрів, тощо. А не відходів (макулатури), про які йде мова в акті перевірки та оспорюваному приписі. 
47. Крім того, позивачем не заперечується факт наявності на території                      МКП «Зіньківський комунгосп» бур`яну.
48. За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
49. Відповідно до частин першої та третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
50. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
51. Отже, за встановлених судами попередніх інстанцій обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 в частині відмови у визнанні протиправними та скасуванні пунктів 3, 5 та пункту 4 стосовно встановленого строку (терміну) виконання підлягають скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -  
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міського комунального підприємства «Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради задовольнити частково.
Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 скасувати в частині відмови у визнанні протиправними та скасування вимог, викладених у пунктах 3, 5 та пункті 4 стосовно встановленого строку (терміну) виконання припису Державної екологічної інспекції Центрального округу від 14.09.2018 № 14/02.1-23, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.
В іншій частині постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 у справі 440/3838/18 - залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
С.Г. Стеценко
А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду