Постанова
Іменем України
 
25 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 727/3501/16-ц
провадження № 61-30020св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:  
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду               м. Чернівці від 26 серпня 2016 року у складі судді Семенка О. В. та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 травня 2017 року у складі суддів: Литвинюк І. М., Міцнея В. Ф., Перепелюк І. Б., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_2 , правонаступниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,
відповідачі: публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко Марина Олександрівна,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2016 року  ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі - ПАТ «Укрсиббанк»), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М. О., про визнання договору іпотеки недійсним.
Зазначала, що 24 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та                            ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту                    № 11397304000. В якості забезпечення виконання зобов`язання укладено договір іпотеки № 94172 від 24 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М. О., із майновим поручителем ОСОБА_2 Договір підписаний довіреною особою ОСОБА_4 , який є її сином та рідним братом позичальника ОСОБА_3 Предметом договору іпотеки є квартира АДРЕСА_8, яка складається з двох житлових кімнат , загальною площею 56,50 кв. м, в тому числі житловою площею 34,60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 . Про укладені договори кредиту та іпотеки їй стало відомо на початку 2016 року, коли один із синів зізнався їй, що він взяв кредит і заставив її квартиру. Зазначала, що договір іпотеки                     № 94172 від 24 вересня 2008 року, укладений між «УкрСиббанк» та нею (підписаний представником ОСОБА_4 ), не відповідає вимогам статей 237, 238 ЦК України, а тому є незаконним. Як вбачається з тексту довіреності, вона уповноважувала своїх синів діяти виключно в її особистих інтересах. Даний договір іпотеки не відповідає її інтересам та суперечить її волі. Просила визнати договір іпотеки недійсним.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 серпня                       2016 року позов задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки № 94172                  від 24 вересня 2008 року, укладений між  ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсиббанк». На виконання вимог статті 1057-1 ЦК України накладено арешт на квартиру АДРЕСА_8 . Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, оскільки договір іпотеки № 94172 від 24 вересня 2008 року, укладено від імені ОСОБА_2 на підставі її довіреності, ОСОБА_4 діяв в інтересах ОСОБА_5 , який також представляв інтереси ОСОБА_2 на підставі довіреності в своїх інтересах, то вказаний договір підлягає визнанню недійсними у відповідності до статей 203, 215 ЦК України, як вчинені в порушення частини третьої статті 238 ЦК України. Суд не приймає до уваги посилання представника ПАТ «Укрсиббанк» про необхідність застосування строків позовної давності, оскількибудь-яких доказів про те, що позивачу було відомо про укладений договір іпотеки № 94172 від 24 вересня 2008 року суду надано не було. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. 
Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 13 березня 2017 року до участі у справі залучено правонаступників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
 
Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 23 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції не зазначено, в чому полягав інтерес ОСОБА_4 при укладенні оспорюваного договору іпотеки, з огляду на те, що він не набував на нерухоме майно права власності, а лише від імені довірителя передав його в іпотеку на забезпечення грошових зобов`язань ОСОБА_3 Зі змісту довіреності                  від 16 квітня 2008 року вбачається, що повноваження за довіреністю надавались як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_3 Вони уповноважені за цією довіреністю користуватися та розпоряджатися, в тому числі продати, за ціною та на умовах на свій розсуд спірне нерухоме майно, надавати в іпотеку, укласти в нотаріальному порядку договори купівлі-продажу, одержати належні іпотекодавцю гроші, проводити розрахунки за укладеними угодами.  Згідно з довіреністю, укладаючи договір іпотеки від імені ОСОБА_2 , її син ОСОБА_4 діяв в її інтересах як майнового поручителя за договором іпотеки, який укладався на забезпечення виконання зобов`язань брата ОСОБА_3  Відомостей про визнання у встановленому законом порядку недійсною та відкликання позивачем довіреності, виданої нею на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на підставі якої було укладено оспорюваний договір іпотеки, матеріали справи не містять.  Отже, вищенаведеним спростовується висновок суду першої інстанції про те, що    ОСОБА_4 діяв в інтересах    ОСОБА_3 , оскільки жодного доручення щодо представництва    ОСОБА_4 від імені   ОСОБА_3 на укладення кредитного договору від його імені   ОСОБА_4 не надавалось. Крім того, з договору іпотеки не вбачається, що ОСОБА_4 діяв від свого імені та від імені ОСОБА_2 в своїх інтересах, оскільки не виступає позичальником за кредитним договором від 24 вересня 2008 року.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
Доводи касаційної скарги  
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, рішення суду першої інстанції в частині накладення арешту, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки договір іпотеки № 94172                      від 24 вересня 2008 року, укладено від імені ОСОБА_2 на підставі її довіреності, ОСОБА_4 діяв в інтересах ОСОБА_5 , який також представляв інтереси ОСОБА_2 на підставі довіреності в своїх інтересах, то вказаний договір підлягає визнанню недійсними у відповідності до статей 203, 215 ЦК України, як вчинені в порушення частини третьої статті 238 ЦК України. За довіреністю ОСОБА_2 уповноважила синів діяти в її інтересах, а договір іпотеки не відповідає інтересам довірителя. Крім того, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин статтю 1057-1 ЦК України, яка набрала чинності пізніше, ніж виникла іпотека. Апеляційний суд не надіслав їй копію судового рішення. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Суди установили, що 24 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та        ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту                          № 11397304000. У забезпечення виконання зобов`язання за даним договором 24 вересня 2008 року укладено договір іпотеки № 94172, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу                   Хоменко М. О., зареєстрований в реєстрі за № 740, із майновим поручителем позичальника   ОСОБА_2 Договір від імені   ОСОБА_2 підписаний довіреною особою ОСОБА_4 , який є сином довірителя та рідним братом позичальника   ОСОБА_3 
Предметом договору іпотеки є квартира        АДРЕСА_8 . 
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За нормами частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частиною першоюстатті 237 ЦК Українипередбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Згідно із частиною третьою статті 238 ЦК Українипредставник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересахіншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Тобто, правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. При цьому словосполучення «у своїх інтересах» слід розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.
Суди установили, що 16 квітня 2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А. В. було завірено довіреність, якою   ОСОБА_2 уповноважила своїх синів   ОСОБА_3 та   ОСОБА_4 у тому числі користуватися та розпоряджатися, в тому числі продати за ціну та на умовах на їх розсуд, квартирою        АДРЕСА_8, надавати в іпотеку, укладати в нотаріальному порядку договори купівлі-продажу, одержати належні їй гроші, проводити розрахунки за укладеними договорами. 
На підставі вказаної довіреності ОСОБА_4 підписав договір іпотеки від імені     ОСОБА_2  на забезпечення виконання зобов`язань                             ОСОБА_3 за кредитним договором. 
Під час розгляду справи суд апеляційної інстанції дав належну оцінку змісту наведеної вище довіреності та дійшов правильного і обґрунтованого висновку про те, що довіритель уповановажив повірених на укладення від його імені договору іпотеки квартири    АДРЕСА_8. 
Відомостей про визнання у встановленому законом порядку недійсною та відкликання позивачем довіреності, виданої нею на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , матеріали справи не містять. 
ОСОБА_4 при підписанні оспорюваного договору іпотеки від імені ОСОБА_2 не набував права власності на нерухоме майно, не забезпечував виконання власних грошових зобов`язань за рахунок вартості цього майна, що спростовує доводи позивача про вчинення оспорюваного правочину ОСОБА_4 у своїх інтересах. 
Відсутні також порушення частини третьої статті 238 ЦК Українищодо заборони представнику вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, оскільки ОСОБА_3 не уповноважував ОСОБА_4 на вчинення дій у його інтересах в межах кредитної справи. 
Укладаючи договір іпотеки від імені ОСОБА_2 , її син ОСОБА_4 діяв в її інтересах як майнового поручителя за договором іпотеки, який укладався на забезпечення виконання зобов`язань брата ОСОБА_3 
Сам по собі факт наявності в довіреності імені  ОСОБА_3 у переліку осіб, яких  ОСОБА_2 уповноважує діяти в її інтересах, не свідчить про порушення ОСОБА_4 вимог частини третьої статті 238 ЦК України. 
Крім того, у власноруч підписаній заяві на ім`я начальника відділення банку від 24 вересня 2008 року (а. с. 45)  ОСОБА_2 засвідчила, що житлова квартира      АДРЕСА_8 належить їй на праві власності, на неї не накладено арешт, вона не є історичною, культурною чи національною цінністю, предметом судового спору, прав третіх осіб на неї не існує і т. п., тобто засвідчила свій статус іпотекодавця за зобов`язаннями                          ОСОБА_3 .
Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції не становлять підставу скасування рішення апеляційного суду, який вирішив справу згідно закону. 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань(частина друга статті 410 ЦПК України), а тому доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що апеляційний суд не надіслав їй копію судового рішення, не можуть бути підставою скасування цього рішення суду. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 травня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                В. М. Сімоненко 
 
А. А. Калараш
 
С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
С. П. Штелик